П О С Т А Н О В А
іменем  України 
28 вересня 2021 року 	 	справа 520/8227/20	

                    Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
                              головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                    судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
                                        при секретарі  Цвєтковій К.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 (суддя Гіглава О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського окружного адміністративного суду, Другого апеляційного адміністративного суду, Харківського апеляційного суду про визнання неналежним контролю за дотриманням антикорупційного законодавства та стягнення компенсації спричиненої шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.06.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати неналежним контроль Харківським окружним адміністративним судом, Другим апеляційним адміністративним судом, Харківським апеляційним судом за дотриманням антикорупційного законодавства та стягнути компенсацію спричиненої шкоди в сумі 12' 152' 305гр.
Вказує, що на протязі 1998-2017 років на підставі судових рішень Харківського апеляційного суду незаконно використовувались спеціальні технічні засоби для негласного отримання інформації з його телефонів і комп`ютерів. Протягом 2012-2018 років його сусід систематично викрадав у нього мобільні телефони та  скретч карти до сім карток мобільних телефонів.
Розміщення електронних пристроїв в сусідніх квартирах завдає істотної шкоди його здоров`ю, внаслідок чого він 06.11.2010 був протиправно госпіталізований до Харківської обласної психіатричної лікарні.   
Постановою слідчого Шевченківського відділу ГУНП в Харківській області від 15.12.2018 незаконно закрито кримінальне провадження №12013220480005223; постановою слідчого ДБР від 03.04.2019 незаконно закрито кримінальне провадження №5208000000001122 за його заявами стосовно протиправного втручання в його приватне життя. 
Суддями Харківського окружного адміністративного суду, Другого апеляційного адміністративного суду, Харківського апеляційного суду систематично приймались незаконні корупційні рішення щодо нього, вчинялись корупційні дії стосовно рухомого і нерухомого майна, а керівництвом цих судів не виконувались вимоги частини 4 статті 19 Закону України «Про засади запобігання та протидію корупції», статей 5, 11, 65 Закону України «Про запобігання корупції» (т1ас1,90,107,170-182,т2ас10-13,16).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 справа передана на розгляд Полтавському окружному адміністративному суду (т1ас257).

          Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020, прийнятому в спрощеному провадженні, в задоволенні позову відмовлено (т2ас49).

          В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки, що відповідачі не вживали належних заходів з попередження корупційних дій суддів, діями яких в умовах конфлікту інтересів йому завдані матеріальні і моральні збитки. Не дана оцінка отриманню протиправної вигоди суддями у вигляді грошових коштів, рухомого і нерухомого майна (т2ас55,57,95,102).

          Ухвалою Верховного Суду від 30.12.2020 підсудність справи визначена за Третім апеляційним адміністративним судом (т2ас80). 

          Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

          Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно керувався положеннями статей 48, 50 Закону України «Про запобігання корупції» та дійшов обгрунтованого висновку що контроль за дотриманням антикорупційного законодавства здійснюється Національним агентством з питань запобігання корупції», зокрема шляхом повної перевірки декларацій із застосуванням логічного і арифметичного контролю достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, виявлення ознак незаконного збагачення, перевірки наявності конфлікту інтересів, в тому числі на підставі інформації, отриманої від громадян. Відповідно до абзацу 14 статті 1, спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.  
          Відповідно до частини 2 статті 50 Закону України «Про запобігання корупції», в разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.
          Відповідно до частини 3 статті 50 Закону України «Про запобігання корупції», в разі виявлення за результатами повної перевірки декларації ознак необґрунтованості активів національним агентством надається можливість суб`єкту декларування протягом десяти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом із відповідними доказами. В разі ненадання суб`єктом декларування в зазначені строки письмових пояснень і доказів чи надання не в повному обсязі національне агентство інформує про це Національне антикорупційне бюро України та Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.
          Отже, законодавством була визначена чітка процедура контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, основна і провідна роль в якому закріплена за Національним агентством з питань запобігання корупції.   
          Посилання позивача на частину 4 статті 19 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» є безпідставним. По-перше, така частина в статті 19 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» відсутня. По -друге, стаття 19 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» встановлює порядок інформування громадськості про заходи щодо запобігання і протидії корупції спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції. 
          Також  безпідставними є посилання ОСОБА_1 на статті 5, 11, 65 Закону України «Про запобігання корупції». Стаття 5 охоплює питання керівництва Національного агентства з питань запобігання корупції, порядок призначення його голови, вимоги до голови національного агентства, його заступників. Стаття 11 визначає повноваження Національного агентства з питань запобігання корупції. Стаття 65 передбачає відповідальність за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.  

Стосовно тверджень ОСОБА_1 про незаконне закриття кримінальних проваджень №12013220480005223 та №5208000000001122, колегія суддів виходить з того, що відповідно до статей 303, 304, 306 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження підлягають оскарженню до слідчого судді місцевого суду. 

          Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним і нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним і скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними і зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною і зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених в пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
          Окружний суд правильно установив відсутність протиправних рішень, дій, бездіяльності Харківського окружного адміністративного суду, Другого апеляційного адміністративного суду, Харківського апеляційного суду по відношенню до позивача виходячи з характеру та змісту позовної заяви та заявлених позовних вимог. Відтак позовна вимога про відшкодування шкоди також є безпідставною. 

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з 28.09.2021 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 28.09.2021.
                    Повну постанову складено 29.09.2021.

Головуючий суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               судді                                                                      О.В. Головко 

                               судді                                                                      Т.І. Ясенова