ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/57/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Лічевецького І.О.,
                                                          Мельничука В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило: 
- визнати протиправною та скасувати відмову у митному оформленні товару, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00376 від 04 вересня 2018 року в частині вимоги надання сертифікату про походження товару;
- визнати протиправною та скасувати відмову у митному оформленні товару, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00386 від 10 вересня 2018 року в частині вимоги надання сертифікату про походження товару;
- визнати протиправними дії Київської митниці ДФС щодо митного оформлення товару згідно митної декларації №UA100110/2018/326897 від 11 вересня 2018 року в частині застосування компенсаційного мита в розмірі 17,66% згідно рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06;
- стягнути з бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» кошти в розмірі 109 397,51 грн. на відшкодування шкоди, завданої протиправними рішенням та діями.
Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що позивачем для митного оформлення автомобіля було подано разом з митною декларацією усі необхідні документи, а тому підстав для відмови у такому оформленні у відповідача не було.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час митного оформлення позивачем було подано усі необхідні документи, що не було досліджено судом першої інстанції.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що імпорт товару на митну територію України без сертифіката про проходження та у разі неможливості визначення його походження здійснюється за сплатою остаточного компенсаційного мита за ставкою 17, 66%.
З огляду на те, що позивачем було визначено країну походження автомобіля - Франція, та згідно VIN коду автомобіля його міжнародний номер вказано як VF1, що відповідає заводу виробнику Renault у Франції, відтак можливо ідентифікувати такий автомобіль як вироблений у Франції тому немає підстав вважати, що такий автомобіль вироблений у Російській Федерації.
Відтак, на думку апелянта, існують об`єктивні обставини, які роблять неможливим отримати сертифікат походження товару, при цьому декларацію про походження товару подано відповідачу, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що оскільки позивачем не було надано сертифікат про походження товару до митного оформлення, тому згідно вимог чинного законодавства слід було провести митне оформлення із застосуванням компенсаційного мита. 
Згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2018 року між UAB «Sostena» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №VS-2018-1072, згідно з яким позивач придбав автомобіль Renault Trafic Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску.
З метою митного оформлення автомобіля позивачем подано митну декларацію від 04 вересня 2018 року № UA100110/2018/326216.
У митному оформленні товару було відмовлено у зв`язку з тим, що декларантом не надано сертифікат про походження товару, невірно заповнено в графі 30 (місцезнаходження товару), невірно зазначено дату зовнішньоекономічного договору в графі 44, невірно зазначено дату акту про проведення митного огляду товарів та транспортних засобів. Відмова в митному оформленні товару підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04 вересня 2018 року №UA100110/2018/00376.
Усунувши недоліки форми митної декларації, позивач подав митну декларацію від 10 вересня 2018 року №UA100110/2018/326834.
Однак, у митному оформленні товару також було відмовлено у зв`язку з тим, що в порушення вимог частин другої та третьої статті 44 Митного кодексу України декларантом не надано сертифікат про походження товару, що передбачено Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06. 
Як наслідок, митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10 вересня 2018 року №UA100110/2018/00386.
У подальшому, згідно з поданою декларантом митною декларацією від 11 вересня 2018 року № UA100110/2018/326897 після сплати відповідно до Рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06 компенсаційного мита в розмірі 17,66%, що становило 109 397,51 грн. вищевказаний автомобіль оформлено у вільний обіг.
Не погоджуючись з такими діями відповідача стосовно вимоги про надання сертифікату походження товару, що зумовило необхідність сплати ним компенсаційного мита, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки митне оформлення товару, що відповідає опису, зазначеному у пункті 1 рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06, за умови ввезення нових транспортних засобів (за встановленим кодом УКТ ЗЕД) на митну територію України без надання сертифікату про походження товару, здійснюється зі сплатою компенсаційного мита за ставкою 17,66%, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.
Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За приписами частини першої статті 44 Митного кодексу України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.
У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України (частина друга статті 44 Митного кодексу України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.
У свою чергу, у силу вимог приписів статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. 
При цьому, декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.
Статтею 44 МК України встановлено випадки обов`язкового подання сертифіката про походження товару.
Так, частиною третьою статті 44 Митного кодексу України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково:
1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;
2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорт», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»;
3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Документи, які підтверджують країну походження товару, не вимагаються у разі, якщо:
1) товари, що переміщуються через митний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню відповідно до цього Кодексу;
2) товари ввозяться громадянами та оподатковуються за єдиною ставкою мита відповідно до розділу XII цього Кодексу;
3) товари ввозяться на митну територію України в режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування;
4) товари переміщуються митною територією України в режимі транзиту;
5) це передбачено міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України;
6) через митний кордон України переміщуються зразки флори, фауни, ґрунтів, каміння тощо для наукових досліджень, відібрані на об`єктах України, які розташовані в полярних регіонах або на островах у нейтральних водах Світового океану, що знаходяться у сфері наукових інтересів України (частина четверта статті 44 Митного кодексу України).
З огляду на викладене вбачається, що необхідною умовою для незастосування особливих видів мита є подання органам доходів і зборів документів, що підтверджують країну походження товару, до яких віднесено сертифікат про походження товару, засвідчену декларацію про походження товару, декларацію про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. 
Як свідчать матеріали справи, походження ввезеного транспортного засобу Renault Trafic Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, в кількості 1 шт., а саме країна - Франція, підтверджується:
- сертифікатом відповідності (certificate of conformity - СОС) від 22 червня 2018 року, в якому, поміж іншого, вказано завод-виробник Renault s.a.s. 13-15 Quail Alphonce Le Gallo F - 92100 Boulogne France;
- сертифікатом про тимчасову реєстрацію транспортного засобу в Литовській Республіці від 11 липня 2018 року №15764248;
- листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Моторс» від 03 серпня 2018 року №77, згідно з яким країною-виробником автомобіля Renault Trafic Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, є Франція;
- декларацією про походження товару від 30 серпня 2018 №DD -201808-05, згідно з якою автомобіль Renault Trafic Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, проданий відповідно до договору купівлі-продажу від 22 червня 2018 року №VS-2018-1072 позивачу виготовлено у травні 2018 року заводом-виробником Renault в місті Сандувіль (Франція) для ринку Литви.
У свою чергу, вказаний транспортний засіб первинно отримано UAB «Sostena» від імпортера Renault Polska sp.z o.o згідно з рахунком №GF866664.
У той же час, під час розмитнення вказаного товару митний орган послався на рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06 «Про застосування остаточних компенсаційних заходів щодо імпорту в Україну легкових автомобілів походженням з Російської Федерації», яким вирішено застосувати остаточні компенсаційні заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:
- автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (категорія М1 - транспортні засоби, що мають не менше ніж 4 колеса, які використовуються для перевезення пасажирів та мають не більше восьми сидячих місць, крім сидіння водія), нові, з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом чи з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) або оснащені електричними двигунами, за виключенням: транспортних засобів, спеціально призначених для пересування снігом; спеціальних автомобілів для перевезення спортсменів на майданчики для гри в гольф та аналогічних транспортних засобів; моторних транспортних засобів, обладнаних для тимчасового проживання людей. Товар класифікується за товарною позицією 8703 згідно з УКТЗЕД.
Остаточні компенсаційні заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного компенсаційного мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого наводиться вище:
- виробництва ТОВ «Соллерс - Далекий Схід» - у розмірі 17,66 %;
- виробництва ВАТ «АвтоВАЗ» - 14,57 %;
- інших виробників у Російській Федерації - 10,41 %.
Остаточне компенсаційне мито справляється у відсотках до митної вартості товару, опис якого наводиться вище. Остаточне компенсаційне мито стягується органами доходів і зборів (митницями) України незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів).
Імпорт на митну територію України товару, опис якого наводиться вище, без сертифіката про походження та в разі неможливості визначення його походження здійснюється зі сплатою остаточного компенсаційного мита за ставкою 17,66 %. Остаточні компенсаційні заходи застосовуються з моменту набрання чинності Рішенням Комісії.
З огляду на вищевикладене, вбачається, що з метою захисту ринку України від субсидованого імпорту застосування остаточного компенсаційного мита згідно з вищевказаним Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі здійснюється щодо товарів походженням з Російської Федерації або у разі неможливості визначення походження таких товарів.
Відтак, з огляду на відсутність сертифіката про походження товару на момент митного оформлення імпорту транспортного засобу на митну територію України, взявши до уваги, що опис ввезеного позивачем товару співпадав з описом товару, наведеним в рішенні Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі «Про застосування остаточних компенсаційних заходів щодо імпорту в Україну легкових автомобілів походженням з Російської Федерації» від 13 листопада 2015 року № АС- 344/2015/4411-06, відповідач дійшов висновку, що автомобіль, який ввезено позивачем на митну територію України, може бути випущено у вільний обіг лише за умови сплати компенсаційного мита за ставкою 17,66%.
Разом з тим, апелянт звертає увагу на те, що оскільки позивачем було визначено країну - Франція, та згідно VIN коду автомобіля його міжнародний номер вказано як VF1, що відповідає заводу виробнику Renault у Франції, відтак можливо ідентифікувати такий автомобіль як вироблений у Франції тому немає підстав вважати, що такий автомобіль виготовлений у Російській Федерації.
Згідно із статтею 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Однак, матеріали справи не містять жодних доказів того, що митний орган звертався із відповідним запитом про підтвердження дійсності документів про походження товару, з огляду на сумніви з приводу відомостей щодо країни походження товарів або мав розбіжності у відомостях про походження товару.
При цьому, відповідачем не доведено обставин, які б засвідчували факт здійснення імпорту позивачем товару саме з Російської Федерації.
Крім того, у листі Державної митної служби України № 14/922-П від 15.07.2008 «Щодо окремих питань з визначення країни походження автотранспортних засобів» зазначено, що у разі коли в декларації про походження товару та в інших документах, що подаються митному органу для здійснення митного контролю та митного оформлення, є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені в декларації, декларант має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару сертифікат або додаткові відомості.
Додатковими відомостями про країну походження є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, якими супроводжується товар, а також у паспортах, технічній документації, висновках-експертизах митних та інших уповноважених органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження відомостей про країну походження товару.
Тобто у випадку, якщо в декларації про походження товару та в інших документах є розбіжності у відомостях про країну походження товару, декларантом для підтвердження заявленої країни походження автотранспортного засобу може бути використаний ідентифікаційний номер цього транспортного засобу - VIN-код (Vehicle Identification Number).
VIN-код транспортного засобу являє собою структуроване поєднання літеро-цифрових позначень, що надається виробником транспортному засобу з метою його ідентифікації.
Структура і зміст VIN-коду визначаються міжнародним стандартом ISO 3779-1983, гармонізованим з державним стандартом України ДСТУ 3524-97 обов`язкового застосування в Україні.
Перші три символи VIN-коду (World Manufacturers Identification) визначають географічну зону, коди країни і виробника автотранспортного засобу.
Перелік кодів країн наведено у Додатку, згідно із яким коди «VF - VR» відповідають країні виробнику - Франції.
З матеріалів справи вбачається, що позивач імпортував на територію України транспортний засобів із таким VIN-кодом: VF1, що свідчить про імпорт позивачем транспортного засобу з країною походження не з Російської Федерації.
Крім того, позивачем разом з митними деклараціями було подано наступні документи: 
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) SOS 0385464 26.06.2018; 
- автотранспортна накладна (Road consignment note) Б/Н 21.07.2018; 
- декларація про походження товару (Declaration of origin) DD-201808-05 від 30.08.2018; 
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA100110/2018/324681 від 21.08.2018; 
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104) VS-2018-1072 від 22.06.2018; 
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 1 22.06.2018; 
- інші некласифіковані документи 15764169 11.07.2018 (сертифікат про тимчасову реєстрацію транспортного засобу в Литовській Республіці від 11 липня 2018 року №15764248); 
- інші некласифіковані документи б/н від 22.06.2018 (сертифікат відповідності (certificate of conformity - СОС) від 22 червня 2018 року, в якому, поміж іншого, вказано завод-виробник RENAULT s.a.s. 13-15 Quail Alphonce Le Gallo F - 92100 Boulogne France);
- інші некласифіковані документи інформація по VIN 03.08.2018 (лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив Моторс» від 03 серпня 2018 року №77, згідно з яким країною-виробником автомобіля Renault Trafic Grand Passenger Рack Clim 3,0t Energy 1.6 dCi 125 Euro 6, 2018 року випуску, є Франція); 
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.46A(b).07766-l 8 06.08.2018.
Вказані обставини було також підтверджено і у відзиві на позовну заяву, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про надання позивачем лише декларації про походження товару від 30 серпня 2018 року №DD-201808-05, як документу, що підтверджує країну походження товару.
При цьому, враховуючи приписи частини другої статті 53 МК України щодо переліку документів, необхідних для підтвердження митної вартості товарів, вимога відповідача щодо надання позивачем сертифіката походження товару є порушенням встановленої частиною п`ятою цієї статті заборони вимагати у декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №813/2594/18.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пп.3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась, згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-IV Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Колегія суддів звертає увагу на те, що остаточні компенсаційні заходи щодо імпорту в Україну легкових автомобілів застосовуються для автомобілів походженням з Російської Федерації у розмірі 17,66%, тоді як країною походження імпортованого позивачем автомобіля є Франція.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачем в установленому порядку надано відповідачу для митного оформлення згідно з митними деклараціями 04 вересня 2018 року № UA100110/2018/326216 та від 10 вересня 2018 року №UA100110/2018/326834 належні документи, які в установленому законодавством порядку підтверджують країну походження товару.
Суд відзначає, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема у параграфі 45 рішення в справі «Бочаров проти України», параграфі 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», парараграфі 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.
   Відтак, зважаючи на вищевикладене, наявні підстави для визнання протиправними дій Київської митниці ДФС щодо митного оформлення товару згідно митної декларації №UA100110/2018/326897 від 11 вересня 2018 року в частині застосування компенсаційного мита в розмірі 17,66% згідно рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06.
Як наслідок, слід визнати протиправною та скасувати відмови у митному оформленні товару, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00376 від 04 вересня 2018 року та №UA100110/2018/00386 від 10 вересня 2018 року в частині вимоги надання сертифікату про походження товару.
Щодо позовних вимог про стягнення з бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» кошти в розмірі 109 397,51 грн. на відшкодування шкоди, завданої протиправними рішенням та діями, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 301 Митного кодексу України   повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:
1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;
2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;
3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;
4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;
5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом «а» пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;
6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.
Згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до статті 43 цього Кодексу та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2 статті 43 Податкового кодексу України).
При цьому, наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 затверджено спеціальний Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів (далі - Порядок №643). 
Враховуючи, що заходи, передбачені Порядком №643 щодо повернення коштів в розмірі 109 397,51 грн. позивачем не вживалися, вказане свідчить про безпідставність позовних вимог у цій частині.
Відтак, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Колорз Оф Лайф Лімітед» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів - задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Київської митниці ДФС щодо митного оформлення товару згідно митної декларації №UA100110/2018/326897 від 11 вересня 2018 року в частині застосування компенсаційного мита в розмірі 17,66% згідно рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 13 листопада 2015 року №АС-344/2015/4411-06.
Визнати протиправною та скасувати відмову у митному оформленні товару, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00376 від 04 вересня 2018 року в частині вимоги надання сертифікату про походження товару;
Визнати протиправною та скасувати відмову у митному оформленні товару, оформлену карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2018/00386 від 10 вересня 2018 року в частині вимоги надання сертифікату про походження товару;
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук