УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 липня 2021 року
м. Київ
справа № 534/822/18
провадження № 51-3610ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року.
Суть питання
Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами, якою кримінальне провадження №12016170080000783 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, а обвинуваченого ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року зазначену апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду – без змін.
У касаційній скарзі адвокат порушує питання про скасування судових рішень, постановлених за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 , про задоволення у повному обсязі заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 серпня 2018 року і скасування цієї ухвали.
В обґрунтування вказаних вимог адвокат вказує на те, що, хоча акт від 22.07.2016 року про нещасний випадок на виробництві і міститься в матеріалах провадження, проте про наявність цього акту не було відомо ОСОБА_5 та суду, який розглядав лише заяву потерпілого про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно зі ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При перевірці доводів касаційної скарги адвоката Верховний Суд бере до уваги також те, що вказані доводи є аналогічні доводам, наведеним в апеляційній скарзі адвоката, які були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Так, адвокат зазначав в апеляційній скарзі, що заявник із матеріалами досудового розслідування, в тому числі із актом від 22.07.2016 року про нещасний випадок, пов`язаний із виробництвом, фактично не був знайомий, також  цей акт не були відомі і суду під час винесення ухвали від 08 серпня 2018 року. 
Апеляційний суд вказані доводи перевірив та навів відповідні мотиви на їх спростування. 
Зокрема апеляційний суд зауважив, що під час судового засідання в суді першої інстанції під час дослідження наданих прокурором матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №12016170080000783 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України було встановлено, що акт від 22.07.2016 за №4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, був наявний у матеріали спеціального розслідування нещасного випадку, що містились у матеріалах досудового розслідування, з якими, ОСОБА_5 був ознайомлений у повному обсязі, а слідчим СВ ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було складено протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 13.06.2018, у якому підозрюваний ОСОБА_5 власноручно написав наступне «з матеріалами ознайомлений в повному обсязі без обмежень часу»..
Більше того, з ухвали суду від 08.08.2018 убачається, що ОСОБА_5 не заперечував щодо клопотання ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження щодо нього та його звільнення від кримінальної відповідальності, як і захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , який здійснював правову допомогу під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України. 
Також апеляційний суд цілком обґрунтовано зазначив, що з ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.08.2018 вбачається, що ОСОБА_5 роз`яснено підстави звільнення від кримінальної відповідальності та порядок і строки його оскарження, при цьому ухвала в подальшому в апеляційному порядку оскаржена не була, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами.
Верховний Суд, у свою чергу, погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції. При цьому суд касаційної інстанції вважає за необхідне вказати, що за нормами ст. 459 КПК України обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Ті обставини, на які посилався в своїй заяві ОСОБА_5 , були відомі суду на час судового розгляду і при постановленні ухвали, а тому відповідно до ст. 459 КПК не є нововиявленими обставинами. 
 
При цьому, твердження, наведені адвокатом у касаційній скарзі, не спростовують правильності висновків, викладених у судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, і не містять вагомих доводів, які би дозволили Верховному Суду дійти переконання, що рішення судів були постановлені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які можуть поставити під сумнів їх законність, а тому підстав для задоволення касаційної скарги адвоката відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                             ОСОБА_3