Номер провадження: 22-ц/813/6073/21 
Номер справи місцевого суду: 521/21388/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року про закриття провадження, постановлену під головуванням судді Мазун І.А., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження, -
в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом приватного підприємства «Агенство по торгівлі нерухомості «Альянс» (далі ПП «Агенство по торгівлі нерухомості «Альянс»» до ОСОБА_1 про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу, в якій просила відновити втрачене провадження в частині накладення арешту ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси без номеру від 13 листопада 2001 року та в частині зняття арешту ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси без номеру від 07 липня 2005 року.
В обґрунтування своєї заяви зазначила, що 09 листопада 2001 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПП «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» з позовом до неї про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Савинською І.О. від 13 листопада 2001 року без номера у якості забезпечення позову було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . 07 липня 2005 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Савинською І.О. без номера арешт було скасовано. В 2017 році їй стало відомо, що арешт, накладений у 2001 році на її квартиру, знятий не був. На її запит до суду про надання їй копії ухвали суду від 07 липня 2005 року про скасування арешту, канцелярією суду їй було повідомлено, що справу в архіві не знайдено у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження. 
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у справі за позовом ПП «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» до ОСОБА_1 про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд неправильно оцінив наявні в справах докази та неправильно встановив обставини, які мають відношення до справи.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги  ОСОБА_1 зазначає, що у суду було достатньо доказів для відновлення втраченого провадження.
Відзиву до суду надано не було.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно  до ст. 375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Закриваючи провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи, які надані до Малиновського районного суду м. Одеси для вирішення питання про відновлення втраченого провадження не дають можливості встановити чи дійсно по вказаній справи постановлювалися ухвали суду про накладення та скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що при зверненні до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження заявником було надано копію позовної заяви приватного підприємства «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» до ОСОБА_1  про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу від 09.11.2001р.; копію ухвали судді Малиновського районного суду м. Одеси без номеру від 13.11.2001р., якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності  ОСОБА_1 ; копію заяви  ОСОБА_1  на адресу суду, в якій вона просила позов ПП «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» до  ОСОБА_1  про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу визнати неподаним, скасувати ухвалу суду від 13.11.2001р. та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 ; копію ухвали суду без номеру від 07.07.2005р. про скасування арешту з квартири АДРЕСА_1 ; копію заяви  ОСОБА_1  від 30.08.2018р. до Малиновського районного суду м. Одеси про надання їй ухвали суду від 07.07.2005р.; копію відповіді суду від 10.09.2018р., в якій зазначено, що згідно архівних даних обліку справ вбачається, що справа за позовом ПП «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» до ОСОБА_1  про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу до суду не надходила, а матеріали заяви про забезпечення позову та про скасування заходів забезпечення позову в рамках зазначеної цивільної справи в архіві суду не виявлено; зі змісту ухвали суду від 07.07.2005р. вбачається, що спір вирішений в досудовому порядку, з чого випливає відсутність реєстрації даних в журналах; інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.07.2017р., з якої вбачається, що дійсно на квартиру  АДРЕСА_2 зареєстровано обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний запис обтяження: 8172931, зареєстровано: 11.11.2008р. 10:26:10 за №8172931 реєстратор: Перша Одеська державна нотаріальна контора на підставі постанови б/н, 25.11.2001р. Приморського РВ ДВС управління юстиції у м. Одесі.
Також судом встановлено, що на позовній заяві приватного підприємства «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» до ОСОБА_1 про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу від 09.11.2001р. відсутній будь-який штам вхідної кореспонденції суду.
В копії ухвали судді Малиновського районного суду м. Одеси Савинської І.О. без номеру від 13.11.2001р. вказано, що у порядку досудової підготовки позивач до розгляду справи по суті просив у якості забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу. Суд наклав арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 . Виконання цієї ухвали доручено державній виконавчій службі Приморського району м. Одеси. Копію ухвали направлено сторонам, Приморському РУЮ в м. Одесі, Першій Одеській державній нотаріальній конторі, ОМБТІ Одеського міськвиконкому.
На копії ухвали суду без номеру від 07.07.2005р. про скасування арешту з квартири АДРЕСА_2 міститься штамп КП «ОМБТІ та РОН» із вхідним номером та датою 31.08.2005р.
Згідно відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 15.06.2020р. заявника повідомлено, що до цього органу дійсно направлялися копії ухвал суду про накладення та скасування арешту з квартири АДРЕСА_2 , однак у відповіді зазначено, що зазначена установа ніколи не була користувачем Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та не мало відповідної компетенції щодо накладання та зняття арешту з об`єктів нерухомого майна; документи щодо накладання та зняття арешту до комунального підприємства надходили до відома.
Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 04.06.2020р. заявника повідомлено про наявність інформації щодо накладення 24.12.2001р. арешту Першою одеською державною нотаріальною конторою на квартиру АДРЕСА_2 на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м.Одесі від 25.11.2001р., відомості щодо зняття арешту відсутні. До архівної довідки додано копію постанови відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі від 25.11.2001р. про накладення арешту на спірну квартиру.
Листом Малиновського районного суду м. Одеси від 10.09.2018р. заявника повідомлено, що згідно архівних даних обліку справ вбачається, що справа за позовом ПП «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» до ОСОБА_1 про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу до суду не надходила, а матеріали заяви про забезпечення позову та про скасування заходів забезпечення позову в рамках зазначеної цивільної справи в архіві суду не виявлено; зі змісту ухвали суду від 07.07.2005р. вбачається, що спір вирішений в досудовому порядку, з чого випливає відсутність реєстрації даних в журналах.
Згідно відповіді, наданої архіваріусом Малиновського районного суду м. Одеси 09.01.2020р. повідомлено, що під час виконання запиту було виявлено в алфавітному показнику реєстрації цивільних справ за 2002р. реєстрацію справи ОСОБА_1 та «Альянс» про стягнення та присвоєно реєстраційний номер 2-1412/2002 та передано судді Савінській І.О., згідно алфавітного показника реєстрації цивільних справ за 2005р. реєстрація справи ОСОБА_1 та «Альянс» про стягнення відсутня.
Суд першої інстанції, перевіривши період часу з 2001р. по 2006р. в алфавітних показниках встановив відсутність реєстрації справ зі сторонами ОСОБА_1 та Агенства по торгівлі нерухомістю «Альянс», крім реєстрації справи в 2002р. під номером 2-1412/2002, однак піднявши справу за №2-1412/2002 виявив, що під цим номером зберігається справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, яка була передана до архіву у 2002р. Справа за позовом приватного підприємства «Агенство по торгівлі нерухомістю «Альянс» до ОСОБА_1 про спонукання до проведення розрахунків за проведену роботу до архіву Малиновського районного суду м. Одеси не передавалася.
Також з матеріалів справи вбачається, що Першою Одеською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_2 на підставі постанови б/н, 25.11.2001р. Приморського РВ ДВС управління юстиції у м. Одесі.
Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.
Згідно положень ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
Згідно до ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.
У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.
Безпосереднім об`єктом відновлення є конкретний перелік відсутніх повністю або частково матеріалів втраченої цивільної справи. Предметом відновлення є зміст окремих процесуальних документів чи їх частин, що містились у втраченій цивільній справі.
Незалежно від заявленої мети відновлення втраченого судового провадження, резолютивна частина рішення про відновлення такого провадження обов`язково має містити повний текст відновленого судового рішення, яким було закінчено провадження у справі. Це зумовлено тим, що наведений судом текст відновленого рішення у справі фактично замінює його втрачений оригінал. Винятком можуть бути лише випадки неможливості відновлення судом повного тексту судового рішення, а відновлення та викладення судом його резолютивної частини є достатнім для реалізації особою захисту свого порушеного, оспореного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу (наприклад, отримання дубліката виконавчого документа, скасування заходів забезпечення позову тощо).
Висновки суду про закриття провадженнявідповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам справи, а також підтверджується зібраними у справі доказами за відсутністю процесуальних документів для відновлення втраченого судового провадження, а також за відсутністю справи в архіві суду.
Прим цьому судом було роз`яснено, що заявник може звернутися до суду за місцезнаходженням майна з позовною заявою про щодо скасування запису про обтяження об`єкту нерухомого майна або іншим способом.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у суду було достатньо доказів для відновлення втраченого провадження є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а також зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 23 липня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра