Справа № 143/923/19
Провадження № 22-ц/801/1766/2021
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року	Справа № 143/923/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого               Ковальчука О. В.,
суддів:                           Сала Т. Б., Стадника І. М.,
за участі секретаря    Ліннік Я. С.       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Бабинецька сільська рада Погребищенського району Вінницької області, про розірвання договорів оренди та повернення земельних ділянок,
за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 04 червня 2021 року у м. Погребищі суддею цього суду Бойком А. В., зі складанням його повного тексту 14 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2019 року заступник прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Бабинецька сільська рада Погребищенського району Вінницької області, про розірвання договорів оренди та повернення земельних ділянок, мотивуючи його тим, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30 червня 2016 року між Головним управлінням держгеокадастру та відповідачем 02 листопада 2017 року укладено договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: 0523480800:02:003:0025 та 0523480800:02:003:0026, які розташовані на території Погребищенського району Вінницької області.
Крім того, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10 червня 2016 року між Головним управлінням держгеокадастру та відповідачем 08 листопада 2017 року укладено договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: 0523480800:0:002:01555 та 0523480800:03:002:0162,0523480800:03:001:0026, які розташовані на території Погребищенського району Вінницької області.
За умовами вказаних договорів відповідач зобов`язаний вносити у грошовій формі орендну плату в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки ділянок, проте з часу укладення цих договорів він орендну плату не сплачував.
Пославшись на викладене та на порушення ст. ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України, заступник прокурора Вінницької області просив суд розірвати договір оренди землі № 490, укладений 02 листопада 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1  про надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 0523480800:02:003:0025; 0523480800:02:003:0026, загальною площею 8,7204 га, що розташовані на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Розірвати договір оренди землі № 494, укладений 08 листопада 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 про надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 0523480800:03:002:0155; 0523480800:03:002:0162; 0523480800:03:001:0026, загальною площею 21,2796 га, що розташовані на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельні ділянки сільськогосподаського призначення державної власності, загальною площею 30 га з кадастровими номерами 0523480800:02:003:0025, площею 4,9204 га; 0523480800:02:003:0026, площею 3,8000 га; 0523480800:03:002:0155, площею 10,7001 га; 0523480800:03:002:0162, площею 6,1973 га; 0523480800:03:001:0026, площею 4,3822 га, що розташовані на території Бабинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Погребищенського району Вінницької області.
29 січня 2021 року заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури Півнюк С. М. подав до суду першої інстанції заяву про залучення до участі у справі Погребищенської міської ради Вінницької області, як правонаступника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 березня 2021 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено. 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, розірвано договір оренди землі № 494, укладений 08 листопада 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 , в частині надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 0523480800:03:001:0026, площею 4,3822 га, що розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 0523480800:03:001:0026, площею 4,3822 га, що розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (за межами населеного пункту). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись із ухваленим рішенням в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 11 березня 2021 року про відмову у задоволені заяви про залучення правонаступника, задовольнити вказану заяву та залучити до участі у справі Погребищенську міську раду, оскаржуване рішення скасувати в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач зазначив, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, рішення суду в оскаржуваній частині цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки кадастровий номер 0523480800:02:003:0025 площею 4,9204, № 0523480800:02:003:0026 площею 3,8 га, № 0523480800:03:002:0155 площею 10,7001 га, № 0523480800:03:002:0162 площею 6,1973 га передані у комунальну власність, тобто відбулась зміна власника - органу, який здійснює розпорядження земельними ділянками, що в свою чергу не є правонаступництвом, отже Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не є особою, якій належить право вимоги по пред`явленому позову в частині вказаних позовних вимог. 
Із такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на таке.
З матеріалів справи встановлено, що 29 січня 2021 року заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури Півнюк С. М. подав до суду першої інстанції заяву про залучення до участі у справі Погребищенської міської ради Вінницької області, як правонаступника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яка мотивована тим, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 31 січня 2018 року «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» та розпорядження Кабінету Міністрів України №707-р від 12 червня 2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області», у зв`язку з утворенням Погребищенської міської територіальної громади, наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08 грудня 2020 року № 20-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності в комунальну власність», Погребищенській міській раді Вінницької області, шляхом підписання акту приймання-передачі від 08 грудня 2020 року, передано у комунальну власність чотири спірні земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 4,9204 з кадастровим номером 0523480800:02:003:0025, земельну ділянку площею 3,8000 га з кадастровим номером 0523480800:02:003:0026, земельну ділянку площею 10,7001 га з кадастровим номером 0523480800:03:002:0155 та земельну ділянку площею 6,1973 га з кадастровим номером 0523480800:03:002:0162.
Ухвалою суду першої інстанції від 11 березня 2021 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».
Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У випадках, визначених законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру»).
Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді визначено положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру»
Відповідно до частини другої статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно з частиною першою статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 56 ЦПК України.
Згідно з частиною п`ятою статті 56 ЦПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави у зв`язку з відсутністю органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) дійшла висновку, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини п`ятої статті 56 ЦПК України).
Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначила, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи - сторони у справі» мають різний зміст.
Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106-109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (пункти 37, 38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19)).
Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя цієї статті). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України). Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина друга статті 55 ЦПК України). 
Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
З матеріалів справи вбачається, що заступник прокурора Вінницької області звернувся до суду з позовом по суті заявлених позовних вимог в серпні 2019 року (т. 1, а. с. 2).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 20-ОТГ від 08 грудня 2020 року передано Погребищенській міській раді (Погребищенській міській територіальній громаді) у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 14328,7948 га, які розташовані на території Погребищенської міської територіальної громади Вінницького (Погребищенського) району Вінницької області (т. 1, а. с. 188).
З витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 4,9204 з кадастровим номером 0523480800:02:003:0025, земельну ділянку площею 3,8000 га з кадастровим номером 0523480800:02:003:0026, земельну ділянку площею 10,7001 га з кадастровим номером 0523480800:03:002:0155 та земельну ділянку площею 6,1973 га з кадастровим номером 0523480800:03:002:0162 видно, що ці земельні ділянки на праві власності належать Погребищенській міській раді на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 20-ОТГ від 08 грудня 2020 року, акту приймання передачі, згоди сторін від 08 грудня 2020 року, рішення Погребищенської міської ради від 22 грудня 2020 року (т. 1, а. с. 172-183).
На підставі викладеного вище, встановивши, що прокурор звернувся до суду з цим позовом з метою захисту порушених інтересів держави у зв`язку з систематичної несплатою відповідачем орендної плати за спірні земельні ділянки, право власності на які змінилось в передбаченому законом порядку під час розгляду цієї справи судом, апеляційний суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах, які виникли з договорів оренди, відбулася зміна сторони у відповідному зобов`язанні, що є підставою для процесуального правонаступництва юридичної особи, а саме органу, чиї права порушуються невиконанням зобов`язання.
За таких обставин, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що зміна власника - органу, який здійснює розпорядження земельними ділянками, не є правонаступництвом, що в свою чергу, призвело до постановлення помилкової ухвали про відмову у задоволені заяви прокурора про залучення до участі у справі Погребищенської міської ради та, як наслідок, ухвалення помилкового рішення про часткове задоволення позовних вимог, оскільки в спірному випадку порушені інтереси Погребищенської міської територіальної громади залишилися незахищеними.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно зі ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлене договором.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорi оренди крiм строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
Згідно п. 287.3 ст. 287 ПК України орендна плата вноситься до місцевого бюджету орендарем рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. 
За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» однією з істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації. 
Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.
Статтею 19 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» визначено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.
Так, статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою зокрема є, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2019 року у справі № 909/815/16 зазначив, що аналіз положень статей 1, 13, 21, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України та ст. 651 ЦК України дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичності (два і більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17; та постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 481/1073/16; від 10 липня 2019 року у справі № 387/435/16-ц; від 08 липня 2019 року у справі № 484/5506/18.
Також, Великою Палатою Верховного Суду у постановi вiд 27 листопада 2018 року у справі №912/1385/17 зазначено, що виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України (п. 8.11).
Крім того, з викладеного висновку Великої Палати Верховного Суду фактично слідує, що позовні вимоги органів державної влади або місцевого самоврядування про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичного невнесення орендної плати не можуть доказуватися винятково порушеннями податкового законодавства (п. 30).
Абзацом з пункту 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред`явлення позову про розірвання договору.
Відповідно до пунктів 2.20, 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі», а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.
Розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.
Згідно з ч.1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння вiдмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 03 червня 2016 року № 26456/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду» мiж Головним управлінням Держгеокадастру (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) 02 листопада 2017 року укладено договір оренди землі № 490, згідно якого відповідачу надано в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 0523480800:02:003:0025 та 0523480800:02:003:0026, які розташовані на території Бабинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Погребищенського району Вінницької області (т. 1, а. с. 211-213).
Право оренди ділянок зареєстровано державним реєстратором Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 28 березня 2019 року за № 46184722 та № 46187038 (т. 1, а.с. 217, 225).
Відповідно до п. 5 вказаного договору нормативна грошова оцінка ділянок становить 244439 грн.
Договір укладено на 7 (сім) років з переважним правом орендаря поновити його на новий строк. Датою закінчення терміну договору визначено 01 листопада 2024 року (п. 8 Договору).
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки, що становить 19555,12 грн за 1 рік (п. 9 Договору). 
На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10 червня 2016 року № 2-7365/15-16-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок в оренду» між Головним управлінням Держгеокадастру (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) 08 листопада 2017 року укладено договір оренди землі № 494, згідно якого відповідачу надано в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 0523480800:03:002:0155, 0523480800:03:002:0162 та 0523480800:03:001:0026, які розташовані на території Бабинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Погребищенського району Вінницької області (т. 1, а. с. 218-220). 
Право оренди ділянок зареєстровано державним реєстратором державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 28 березня 2019 року за № 46188110, № 46188989, № 46189960 (т. 1, а.с. 216, 222, 224).
Відповідно до п. 5 вказаного договору нормативна грошова оцінка ділянок становить 669726 грн. 
Договір укладено на 7 (сім) років з переважним правом орендаря поновити його на новий строк. Датою закінчення терміну договору визначено 07 листопада 2024 року (п. 8 Договору).
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмiрi 8% вiд нормативної грошової оцінки, що становить 53578,08 грн за 1 рік (п. 9 Договору).
З інформації, наданої ГУ ДФС у Вінницькій області від 18 липня 2019 року за № 21346/9/02-32-53-06, вбачається, що ОСОБА_1 нараховано орендну плату за договором № 490 вiд 02 листопада 2017 року за податковими повідомленнями-рiшеннями від 23 травня 2018 року № 10738-0000-0208 та вiд 30 травня 2019 року № 28718-5306-0208 в сумі 39110,24 грн (т. 1, а.с. 26).
За інформацією органів фіскальної служби, у разі подання вищезазначеного договору оренди, розмір орендної плати за 2018 рік становитиме 53578,08 грн. та за 2019 рік - 53578,08 грн (т. 1, а.с. 26).
З листа Бабинецької сільської ради Погребищенського району вiд 24 липня 2019 року № 158 видно, що з моменту укладення договорів оренди землi № 490 вiд 02 листопада 2017 року та № 496 вiд 08 листопада 2017 року, станом на 23 липня 2019 року орендної плати на рахунки сільської ради від ОСОБА_1 не надходило, що свідчить про систематичну несплату орендної плати за землю (т. 1, а.с.21).
На підставі викладеного вище, зокрема враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, з часу укладення договорів оренди орендну плату за користування земельними ділянками станом на 01 серпня 2019 року не сплачував, апеляційний суд дійшов висновку, що з метою захисту порушених інтересів Погребищенської міської територіальної громади, рішення суду першої інстанції в частині вимог, у задоволені яких відмовлено необхідно скасувати та ухвали в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ст. 141, п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 11907,00 грн необхідно стягнути з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.
Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 березня 2021 року – скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву прокурора задовольнити.
Залучити до участі у справі Погребищенську міську раду в якості особи в інтересах якої пред`явлено позов.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 червня 2021 року скасувати в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Розірвати договір оренди землі № 490, укладений 02 листопада 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 про надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 0523480800:02:003:0025; 0523480800:02:003:0026, загальною площею 8,7204 га, що розташовані на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області.
Розірвати договір оренди землі № 494, укладений 08 листопада 2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_1 , в частині надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 0523480800:03:002:0155; 0523480800:03:002:0162 загальною площею 16,8974 га, що розташовані на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. 
Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Погребищенській міській раді земельні ділянки сільськогосподаського призначення державної власності, загальною площею 25,6178 га з кадастровими номерами 0523480800:02:003:0025, площею 4,9204 га; 0523480800:02:003:0026, площею 3,8000 га; 0523480800:03:002:0155, площею 10,7001 га; 0523480800:03:002:0162, площею 6,1973 га, що розташовані на території Бабинецької сільської ради (за межами населеного пункту) Погребищенського району Вінницької області.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 04 червня 2021 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору, збільшивши його розмір з 2381, 50 грн до 4763, 00 грн.
В іншій частині залишити оскаржуване рішення без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (код ЄДРПОУ - 02909909) 7144,00 грн. сплаченого судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою.

Головуючий                                   О. В. Ковальчук

 
Судді :                                  І. М. Стадник

 
Т. Б. Сало

 
Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2021 року.