ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2600/20                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  27 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві, яка полягає у припиненні пенсійних виплат ОСОБА_1 з квітня 2018 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві поновити ОСОБА_1 з квітня 2018 року нарахування та виплату пенсії за віком з урахуванням компенсації втрати частини доходів;
- допустити негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.04.2018 та здійснити виплату за минулий час, з урахуванням втрати частини доходів. Виплату, в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання..
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що нарахування пенсії позивачу було призупинено на підставі рішення засідання комісії з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.02.2018 №5, в якому зазначено про припинення соціальної виплати внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 на підставі наявності зазначеної інформації, а також подання заявниками завідомо неправдивих відомостей.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка № 3000 від 07.02.2017 (а.с. 19).
З квітня 2018 року Головне управління ПФУ в м. Києві призупинило виплату пенсії ОСОБА_1 .
Позивач через свого представника звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України з адвокатським запитом (а.с.21-22) від 03.10.2019 №1364/43 (вхідний №111610 від 08.10.2019), де просила пенсійний орган надати інформацію щодо причин невиплати пенсії.
Листом від 15.10.2019 за вх.№246083/02 (а.с. 23) відповідач повідомив, що нарахування пенсії позивачу було призупинено на підставі рішення засідання комісії з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.02.2018 №5, в якому зазначено про припинення соціальної виплати внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 на підставі наявності зазначеної інформації, а також подання заявниками завідомо неправдивих відомостей.
Вважаючи дії відповідача стосовно невиплати пенсії протиправними, позивач звернулася з позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що форма та порядок прийняття такого рішення не відповідає нормам закону, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин.
При цьому, оскільки призупинення виплати пенсійних виплат відбулось з вини ГУ ПФУ в м. Києві, позивач має право на її виплату за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Щодо встановлення судового контролю, то суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога заявлена передчасно.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, нарахування соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII  (далі - Закон №1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Абзацом 1 частини першої статті 4 Закону №1706-VII передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Згідно пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 (далі - Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених  статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.
Кабінетом Міністрів України прийнято  постанову від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою визначено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (Офіційний вісник України, 2014 року, № 81, ст. 2296). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які, за висновком лікарсько-консультативної комісії, не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть проводитися публічним акціонерним товариством "Укрпошта" з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.
Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».
Як вбачається з матеріалів та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка № 3000 від 07.02.2017. При цьому, доказів прийняття рішення про скасування такої довідки відповідачем не надано.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність визначених законодавством умов, необхідних для призначення та продовження виплати пенсії позивачу як внутрішньо переміщеній особі.
Крім того, частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим  Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі  Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Як підкреслив Верховний Суд у постанові від 12.02.2019 року у справі №243/5451/17, перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною першою статті 49 Закону №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду.
При цьому, призупинення пенсії з підстав, що було здійснено відповідачем у відношенні до ОСОБА_1 , взагалі не передбачено положеннями Закону №1058-IV.
Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять рішення пенсійного органу про припинення виплати пенсії позивачу, також відповідачем не наведено жодних обґрунтувань, як і не надано доказів, щодо наявності, передбачених законодавством, підстав для припинення виплати такої пенсії, тобто вказані дії пенсійного органу не можна визнати такими, що відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України.
Таким чином відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами правомірності припинення виплати пенсії позивачу як внутрішньо переміщеній особі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а також містять лише посилання на норми законодавства, проте, не розкривають, у чому саме допущено окружним судом неправильне застосування норм матеріального права, чи порушено процесуальні норми.  Також, зміст апеляційної скарги, фактично, зводиться до переоцінки встановлених окружним судом обставин та правового регулювання предмету спору.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства Українипротягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення  шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя:                                                                                І.В. Федотов

Судді:                                                                                                    О.М. Ганечко

                                                                                                              Є.О. Сорочко