Ухвала
 
15 липня 2021 року
місто Київ
 
справа № 750/9652/20
провадження № 61-9665ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вивчив касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») у жовтні 2020 року звернулося до суду з позовом, у якому просило в рахунок погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором від 21 травня 2007 року, у сумі 71 914, 20 швейцарських франків звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
АТ «УкрСиббанк» 10 червня 2021 року звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.
Від заявника у липні 2021 року засобами поштового зв`язку подано докази на підтвердження доплати судового збору.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;
- судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено рішення без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 924/237/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 668/9978/15-ц (провадження 
№ 14-124цс19);
- суди першої та апеляційної інстанцій, врахувавши письмовий доказ на підтвердження погашення основного зобов`язання станом на 19 лютого 2008 року, не встановили, чи є іпотека чиною, а якщо така припинена, то на підставі яких доказів, разом з цим судами не враховано (не досліджено) рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2014 року у справі № 750/11273/13-ц, яким встановлено обставину існування заборгованості станом на 28 жовтня 2013 року, при цьому, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, відхилив доводи відповідача про повне виконання зобов`язання станом 19 лютого 2008 року.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункти 1 частини другої статті 389 та пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 30 квітня 2021 року, повний текст якого складено 05 травня 2021 року, заявником отримано 11 травня 2021 року засобами поштового зв`язку.
На підтвердження поважності причини пропуску процесуального строку заявником подано копію конверта на підтвердження направлення Чернігівським апеляційним судом АБ «УкрСиббанк» копії рішення суду апеляційної інстанції із трекінгом Акціонерного товариства «Укрпошта» 
(далі - УКРПОШТА) за номером 1400051735171, відповідно до якого копію рішення суду апеляційної інстанції отримано заявником 11 травня 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини другої наведеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Отже, аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити Акціонерному Товариству «УкрСиббанк» строк на касаційне оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Деснянського районного суду м. Чернігова цивільну справу № 750/9652/20 за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко