УХВАЛА

28 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/27064/20
адміністративне провадження № К/9901/27421/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:          
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Єзерова А.А., Стеценка С.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Офісу генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2021  року по справі №  640/27064/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови 01.07.2020 за вих. №  2600-0310-8/35269 у видачі довідок про  розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, у зв`язку з підвищенням розміру окладу за військове звання;
- зобов`язати видати оновлені довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій, з урахуванням підвищення окладу за військове звання, станом на: 01.02.2020 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №  657 та №  704 (зі змінами, внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №  826/6453/18 від 29.01.2020); 01.02.2020 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №  1155 від 11.12.2019 та T70;704 від 30.08.2017 (зі змінами, внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №  826/6453/18 від 29.01.2020); 01.04.2020 відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», згідно з рішенням Конституційного Суду України №  6-р/2020 від 26.03.2020 та постанови Кабінету Міністрів України №  704 від 30.08.2017 (зі змінами, внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №  826/6453/18 від 29.01.2020).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22  березня 2021  року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2021  року апеляційну скаргу ОСОБА_1   задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2021 року скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
- визнано протиправними дії Офісу Генерального прокурора щодо відмови 01.07.2020 за вих. №2600-0310-8/35269 у видачі довідок ОСОБА_1 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, у зв`язку з підвищенням розміру окладу за військове звання;
- зобов`язано Офіс Генерального прокурора видати оновлені довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій, з урахуванням підвищення окладу за військове звання, станом на: 01.02.2020 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 та №704, №1155 від 11.12.2019 та №704 від 30.08.2017; 01.04.2020 відповідно до положень ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», згідно з рішеннями Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 та №6-р/2020 від 26.03.2020 з урахуванням висновків суду викладених у даній справі.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №  520/5794/20, від 11.02.2021 у справі №  200/3757/20, від 11.02.2021 у справі №  200/3774/20, від 11.02.2021 у справі №  240/11952/19, від 14.04.2021 у справі №  240/12309/20, та у випадку відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (постанови Кабінету міністрів України від 30.082017 №  657, №  704, від 11.12.2019 №  1155, від 30.08.2017 №  704; ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»), відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду. У своїй касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2021  року, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22  березня 2021  року залишити в силі.
За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті  13  КАС України.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Предметом оскарження в даній справі є оскарження рішення Офісу Генерального прокурора щодо відмови у видачі довідки про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
На обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідач зазначає, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та має виняткове значення для Офісу Генерального прокурора.
Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованим, оскільки такі посилання мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі.
Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Посилання у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.
Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на статтю 328 КАС, в скарзі детально викладено фактичні обставини справи та підстави непогодження з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів. 
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд також зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, оскільки ця справа є справою незначної складності в силу приписів пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України. Заявником наявність підстав, передбачених пунктом 2  частини п`ятої статті 328 КАС України не доведена, тому обґрунтуванням підстав оскарження судових рішень, визначеним частиною четвертою статті 328 КАС України колегія суддів оцінки не надає.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2021  року по справі №  640/27064/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                            Л.В. Тацій
Суддя                                                                                А.А. Єзеров
Суддя                                                                                С.Г. Стеценко