П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________

Д О Д А Т К О В А  П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 р.	           м.Одеса	Справа № 420/2431/20	

 	 	Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С. 	 	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Коваля М.П.,
                    суддів - Кравця О.О.,
                                - Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса заяву адвоката Яновського Вадима Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката після ухвалення рішення по суті позовних вимог за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року та на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року, прийнятих суддею Єфіменко К.С. у місті Одеса, по справі за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні П`ятого апеляційного адміністративного суду перебувала справа                         №420/2431/20 за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року та на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 року по справі за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 , Приватний виконавець) до Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі - Відповідач-1, Дисциплінарна комісія), Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-2) про визнання протиправними та скасування рішення та наказу.
06.07.2021 року адвокат Яновський В.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України, яка надійшла до суду 09.07.2021 року (Том V, а.с. 97-98).
Водночас, за наслідками розгляду апеляційної скарги Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 року П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову від 07.07.2021 року, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (Том V, а.с. 49, 50-61).
Крім того, 07.07.2021 року П`ятий апеляційний адміністративний суд в порядку письмового провадження розглянув апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 року, про що ухвалив постанову від 07.07.2021 року, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 року по справі № 420/2431/20 - без змін (Том V, а.с. 62-70).
12.07.2021 року адвокат Яновський В.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду із клопотанням про залучення доказів понесення витрат на правову допомогу в порядку ст. 139 КАС України, яке надійшло до суду 13.07.2021 року, в якому представник просив суд:
- залучити до матеріалів справи докази понесення Позивачем судових витрат на оплату послуг адвоката в сумі 56 500 грн.;
- стягнути з Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката в сумі 56 500 грн..
За змістом статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Розглянувши доводи клопотання адвоката Яновського В.С., поданого в інтересах ОСОБА_1 , та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове його задоволення виходячи з наступних підстав.
Пунктом 3 частини 1 статті 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).
Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України).
Як визначено ч. 11 ст. 139 КАС України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 7 ст. 139 КАС України).
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України обумовлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
За змістом ч. 5 ст. 134 КАС України регламентовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року                  № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 року по справі № 810/2760/17.
В даному випадку, на підтвердження витрат, понесених приватним виконавцем на професійну правничу допомогу адвоката, було надано Договір про надання юридичних послуг № 01/02 (далі - Договір), укладеного 10.02.2021 року між ОСОБА_1 (Замовник) та адвокатом Яновським В.С. (Виконавець), предметом якого є надання на належному рівні юридичні послуги відносно позову, пред`явленого Замовником до Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців № 29 від 06.03.2020 року про застосування до Замовника дисциплінарного стягнення та наказу Міністерства юстиції України № 1196/5 від 25.03.2020 року про застосування до Замовника дисциплінарного стягнення, а також всього, що з цим пов`язано (Послуги) та передати Замовнику результати цих робіт, а Замовник погоджується прийняти надані Послуги та виплачувати Виконавцеві винагороду за їх надання.
Умовами зазначеного договору передбачено, що вартість послуг складається із вартості наданої правової допомоги в залежності від кількості витрачених годин на її надання та гонорару успіху, що виплачується Замовником в залежності від результату вирішення спору. Вартість 1 години надання правової допомоги за даним Договором становить 1 000 грн., без ПДВ. У випадку досягнення позитивного результату для Замовника він додатково сплачує Виконавцю гонорар успіху в розмірі 50 000 грн. (пункт 3.2. Договору).
На виконання умов Договору між адвокатом Яновським В.С. та приватним виконавцем ОСОБА_1. складено Акт приймання-передачі наданих послуг від 08.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 підтверджує, що адвокатом були надані послуги на загальну суму 56 500 грн., з яких:
- вивчення матеріалів апеляційної скарги Міністерства юстиції України у справі                  № 420/2431/20 - 1 година - 1 000 грн.;
- аналіз законодавства, що регулює спірні відносини, пошук необхідної судової практики - 2 години - 2 000 грн.;
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України у справі                  № 420/2431/20, його належне оформлення - 2 години - 2 000 грн.;
- підготовка заяви про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу у справі № 420/2431/20, її належне оформлення та направлення - 0,5 години - 500 грн.;
- підготовка клопотання про залучення доказів понесення витрат на правову допомогу у справі № 420/2431/20, його належне оформлення та направлення - 1 година -  1 000 грн.;
- гонорар успіху (відповідно до п.п. 3.2., 3.3. Договору) - 50  000 грн..
Адвокатом також було надано докази направлення цього клопотання із доказами їх понесення таких витрат до Дисциплінарної комісії та Міністерства юстиції України, проте до суду жодних заяв стосовно зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надходило.
Так, в даному випадку, як вбачається із клопотання, представником Позивача заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із правовою допомогою, отриманою від адвоката на загальну суму 56 500 грн., з яких 6 500 грн. за фактично отриману правову допомогу та 50 000 грн. в якості гонорару успіху.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із фактичним отриманням правової допомоги адвоката в сумі 56  500 грн., колегія суддів виходить з наступного.
Як встановлено колегією суддів, приватним виконавцем отримано від адвоката юридичні послуги у вигляді, зокрема, вивчення матеріалів апеляційної скарги Міністерства юстиції України та аналіз законодавства, що регулює спірні відносини, пошук необхідної судової практики, які відображені в Акті приймання-передачі наданих послуг від 08.07.2021 року як окремі визначені дії, на які адвокатом було витрачено 1 година (1 000 грн.) та 2 години (2 000 грн.) відповідно.
Однак, на думку колегії суддів, вказані дії не можуть бути кваліфіковані як окремо визначені дії з окремо визначеною вартістю, оскільки є складовими для підготовки відзиву на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України у справі № 420/2431/20 та його належне оформлення.
Разом з цим, послуга у вигляді підготовки відзиву на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України у справі № 420/2431/20 та його належне оформлення відображена в Акті приймання-передачі наданих послуг від 08.07.2021 року як окрема дія, на яку адвокатом витрачено 2 години, загальною вартістю 2 000 грн..
Таким чином, оскільки вивчення матеріалів апеляційної скарги Міністерства юстиції України та аналіз законодавства, що регулює спірні відносини, пошук необхідної судової практики є складовою частиною при підготовки відзиву на апеляційну скаргу, тому не можуть бути кваліфіковані як окремо визначені дії з окремо визначеною вартістю, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про безпідставне включення до Акту приймання-передачі наданих послуг від 08.07.2021 року суми вартості цих послуг, вартістю 3  000 грн. (3 години).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката на загальну суму 3  000 грн. (3 години) в цій частині, тому відшкодуванню не підлягають.
В свою чергу, витрачений адвокатом час (2 години) на складання відзиву на апеляційну скаргу, на думку колегії суддів не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом цих робіт, оскільки наявний в матеріалах справи відзив на апеляційну скаргу дублює правову позицію приватного виконавця ОСОБА_1., яка була покладена в обґрунтування позовних вимог.
Отже, з огляду на зазначене та виходячи з принципу обґрунтованості й пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення клопотання представника приватного виконавця - адвоката Яновського В.С. про відшкодування витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката в частині складання відзиву на апеляційну скаргу підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 1 000 грн., замість         2 000 грн., як це було заявлено адвокатом.
Крім того, судова колегія вважає, що витрачений час адвокатом за складання заяви про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу у справі № 420/2431/20, її належне оформлення, та складання клопотання про залучення доказів понесення витрат на правову допомогу у справі № 420/2431/20 (на що витрачено адвокатом 1, 5 години та оцінено в 1 500 грн.), є явно завищеними та необґрунтованими, оскільки підготовка таких документів не потребує значного часу та аналогічні за змістом документи подавались до суду першої інстанції під час розгляду справи по суті, по яким було ухвалено додаткове рішення від 21.05.2021 року.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання представника приватного виконавця - адвоката Яновського В.С. про відшкодування витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 500 грн., замість 1 500 грн., як це було заявлено адвокатом.
Також колегія суддів враховує наявність у приватного виконавця ОСОБА_1. вищою юридичної освіти та стажу роботи у галузі права не менше двох років, що є необхідною умовою для займання незалежною професійною діяльністю відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Щодо наявності підстав для відшкодування витрат, пов`язаних із «гонораром успіху» адвоката, колегія суддів враховує наступне.
Так, як вбачається з п.п. 3.2. Договору про надання юридичних послуг № 01/02 від 10.02.2021 року, гонорар успіху за позитивне вирішення справи складає 50 000 грн..
З цього приводу колегія суддів зазначає, що «гонорар успіху» є складовою гонорару адвоката і належить до судових витрат. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати, зокрема, і «гонорар успіху» за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року по справі № 904/4507/18.
В свою чергу, вимога про відшкодування витрат, пов`язаних із «гонораром успіху» адвоката у розмірі 50  000 грн. по даній справі представником приватного виконавця вже заявлялась у заяві від 12.05.2021 року (Том IV, а.с. 132-133). На підставі вказаної заяви, Одеським окружним адміністративним судом ухвалено додаткове рішення від 21.05.2021 року по даній справі, яким заяву задоволено частково та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4 540, 00 грн., в іншій частині - відмовлено (Том ІV, а.с. 164-168).
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника приватного виконавця про відшкодування витрат, пов`язаних із «гонораром успіху» адвоката в сумі 50  000 грн., оскільки по-перше вказане питання вже було вирішено, про що ухвалено відповідне судове рішення, по-друге подвійне стягнення «гонорару успіху» не буде відповідати критеріям розумності таких витрат та її значенням для сторони справи.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням кількості витраченого на ці послуги часу та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 року по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Отже, з огляду на те, що наявними в матеріалах справи документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника приватного виконавця - адвоката Яновського В.С. про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката після ухвалення рішення по суті позовних вимог з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 1 500 грн., а в задоволенні клопотання в іншій частині слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 139, 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Яновського Вадима Сергійовича, поданого в інтересах приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката після ухвалення рішення по суті позовних вимог за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року та на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року по справі № 420/2431/20 за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу - задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову по справі № 420/2431/20 за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу.
Стягнути у солідарному порядку за рахунок бюджетних асигнувань Дисциплінарної комісії приватних виконавців та Міністерства юстиції України на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1  500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
В іншій частині клопотання - відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя:                                                            М. П. Коваль

Суддя:                                                                                О.О. Кравець

        Суддя:                                                                                Л.Є. Зуєва