ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2021 р.                                                                 Справа №921/580/20
М.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          Матущака О.І.
суддів:          Бонк Т.Б.
          Кравчук Н.М.
За участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.
За участю представників учасників у справі від:
апелянта: Шимечко А.Я.;
боржника: Півторак В.М. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу          арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича, м. Чортків, Тернопільська область б/н від 23.04.2021
на ухвалу          Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2021 (суддя С.О. Хома)
у справі          №921/580/20
за заявою боржника                               ОСОБА_1 , м. Теребовля, Тернопільської області
про                                                            неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Суть спору та фактичні обставини справи.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.11.2020 відкрито провадження у справі №921/580/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Пономаренка Андрія Олеговича.
16.11.2020 оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 02.12.2020 ухвалено сплатити арбітражному керуючому Пономаренко А.О. основну грошову винагороду за період з 16.11.2020 по 30.11.2020 в сумі 5255 грн за рахунок коштів, авансованих ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 16.11.2020 у справі №921/580/20 в частині пунктів 5, 6, 7 резолютивної частини скасовано. В цій частині прийнято нове рішення, яким призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича. У задоволенні заяви арбітражного керуючого Пономаренка А.О. на участь у справі про банкрутство відмовлено.
04.01.2021 на електронну адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла заява арбітражного керуючого Пономаренка А.О. про сплату основної грошової винагороди за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі №921/580/20 в період з 01.12.2020 по 31.12.2020 в сумі 10   985, 00 грн за рахунок коштів, авансованих ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2021 у справі №921/580/20 частково задоволено заяву керуючого реструктуризацією Пономаренка А.О.; ухвалено сплатити основну грошову винагороду за виконання повноважень керуючого реструктуризацією за період з 01.12.2020 по 22.12.2020 в сумі  7   795, 70 грн із депозитного рахунку Господарського суду Тернопільської області за рахунок коштів, авансованих боржником. В задоволені решти вимог заяви арбітражного керуючого Пономаренка А.О. – відмовлено.
Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що арбітражний керуючий Пономаренко А.О. виконував повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника, зокрема, з 01.12.2020 до моменту припинення його повноважень – 23.12.2020.  Відповідно до Конституції України та Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) оплата праці арбітражного керуючого гарантується.
Враховуючи розмір прожиткового мінімуму та кількість днів виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви арбітражного керуючого.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
Арбітражним керуючим Шимечком А.Я. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про сплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією. 
В апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що відсутні підстави для сплати грошової винагороди арбітражному керуючому Пономаренку А.О., оскільки останнім не було виконано вимоги ухвали суду від 16.11.2020 (п.п. 9, 12, 13), відтак визначенні повноваження керуючого реструктуризацією здійснювалися недобросовісно. Зазначене обґрунтовує наступними обставинами:
-          арбітражним керуючим Пономаренко А.О. не виконано вимог п. 9 ухвали, оскільки до 15.12.2020 не подано до суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів;
-          не виконано п. 12 ухвали, з огляду на те, що не було проведено інвентаризацію майна боржника, не сформовано комісію, для проведення інвентаризації, не встановлено дату її проведення, не здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника;
-           не виконано п.13, адже арбітражним керуючим  не направлено суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації. 
Разом з тим зазначає, що під час проведення процедури реструктуризації усі дії ОСОБА_2 вчинялися в листопаді 2020 року, оплату за які здійснено ухвалою суду від 02.12.2020. 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу боржник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про сплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією, з підстав, аналогічних тим, що зазначені в апеляційній скарзі.
Окрім цього вказує, що судом затверджено звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат без попереднього його схвалений зборами кредиторів. 
Покликається на те, що зазначена бездіяльність арбітражного керуючого Пономаренка А.О. призвела до затягування самої процедури реструктуризації майна боржника та загалом усієї процедури неплатоспроможності, що порушує права боржника.
Арбітражним керуючим Пономаренком А.О. подано відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду – без змін. Покликається на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначає таке: 
-          до 15.12.2020 не було подано відомостей про розгляд вимог кредиторів, оскільки у зазначений строк будь-яких заяв із грошовими вимогами до боржника не надходило;
-          щодо не проведення інвентаризації у визначений судом строк, зазначає про неможливість її проведення, з огляду на ухилення боржника від надання відповіді на запити арбітражного керуючого. Так, 30.11.2020 (09.12.2020 – повторно) арбітражним керуючим було направлено боржнику запит з метою визначення дати проведення інвентаризації майна боржника та отримання інформації про наявність чи відсутність укладених договорів про відчуження майна, однак такі запитати залишено боржником без відповіді. З огляду на зазначене, керуючий реструктуризацією звернувся до господарського суду із заявою про зобов`язання боржника вчинити дії, яку судом було залишено без розгляду;
-          аналогічно боржником залишено без відповіді запити керуючого реструктуризацією про надання копій декларації за останні три роки.
Вважає, що ненадання документів та ігнорування проведення інвентаризації свідчить про небажання боржника, щоб саме керуючий реструктуризацією ОСОБА_2 здійснював інвентаризацію майна та перевірку декларацій боржника.
Інших клопотань та заяв, в порядку ст.207 ГПК України, учасниками у справі заявлено не було. 
Оцінка суду.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, арбітражний керуючий Пономаренко А.О. виконував повноваження керуючого реструктуризацією боргів боржника ОСОБА_1 , зокрема, у період з 01.12.2020 по 22.12.2020.
Так, Конституцією України (ч.ч. 3, 4, 7 ст. 43) визначено, що використання примусової праці забороняється; кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі, має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
З огляду на вищезазначене, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №918/454/18).
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент закінчення у ОСОБА_2 повноважень керуючого реструктуризацією та звернення до суду із заявою про виплату основної грошової винагороди, заяв із грошовими вимогами до боржника не надходило, а тому, відповідно, ще не було створено збори кредиторів. З огляду на зазначене, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Щодо покликань апелянта та боржника на невиконання керуючим реструктуризацією вимог ухвали суду та неналежне виконання свої обов`язків, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
З матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим вживалися усі можливі заходи для отримання інформації та документів від боржника, які необхідні були для проведення інвентаризації та подання до суду звіту про результати перевірки декларації. Натомість боржником безпідставно не надано відповіді на запити керуючого реструктуризацією, що свідчить про бездіяльність боржника та небажання сприяти процедурі реструктуризації боргів. 
Щодо неподання суду до 15.12.2020 відомостей про розгляд вимог кредиторів, то судом встановлено, що у зазначений строк будь-яких заяв із грошовими вимогами до боржника не надходило. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта, що стосуються невиплати грошової винагороди, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду з огляду на таке. 
Статтею 25 КУзПБ передбачено відповідальність арбітражного керуючого за неналежне виконання покладених на нього обов`язків. Так, шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, заподіяна особі внаслідок неумисних дій або помилки арбітражного керуючого, відшкодовується за рахунок страхової виплати. Шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується арбітражним керуючим.
Отже, законодавство з процедур банкрутства передбачає відповідальність арбітражного керуючого за завдану шкоду, спричинену діями або бездіяльністю, в той час як право на оплату праці гарантується.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що скарги чи заперечення щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Пономаренка А.О. не надходили, інші обставини, які б свідчили про неналежне виконання керуючим реструктуризацією своїх повноважень, відсутні. Відтак, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 належно виконував повноваження, визначені КУзПБ, враховуючи відсутність протилежного.
Разом з тим, судова колегія зазначає, що чинним законодавством не передбачено алгоритму зменшення чи невиплати грошової винагороди в залежності від повноти вчинення арбітражним керуючим дій при виконанні ним повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому Пономаренку А.О. за виконання повноважень керуючого реструктуризацією.
КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2020 на депозитний рахунок Господарського суду Тернопільської області боржником було авансовано грошові кошти в сумі 31 530,00 грн., згідно квитанції № ПН2979452 від 21.07.2020.
Відтак, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про виплату основної грошової винагороди арбітражному керуючому Пономаренку А.О. за виконання повноважень керуючого реструктуризацією у період з 01.12.2020 по 22.12.2021 у сумі 7   795, 70 грн із депозитного рахунку Господарського суду Тернопільської області за рахунок коштів, авансованих боржником.
З огляду на зазначене, доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі, не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції. 
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)
Враховуючи вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14    ст.129 ГПК України). 
З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 269 - 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шимечка Андрія Ярославовича залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 09.02.2021 у справі №921/580/20 - без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.  
Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повний текст постанови підписано 08.07.2021.

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          Т.Б. Бонк

                                                                                                    Н.М. Кравчук