ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1355/21 Справа № 317/1891/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Мунтяна Тимофія Івановича на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року стосовно
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, 
за участю: 
особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності                  ОСОБА_1 
захисника                                                Мунтяна Т.І.
ВСТАНОВИВ:
       Зміст оскарженого судового рішення.
       Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік та стягнуто судовий збір.
Судом першої інстанції встановлено, 01 травня 2021 року о 06 годині 05 хв. в Запорізькому районі на а/ш Н-23 Кіровоград-Кривий Ріг - Запоріжжя, 280 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21068 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, від огляду на місці зупинки за допомогою - приладу Драгер, а також від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
       Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаються на те, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про виклик і допит як свідка працівника поліції, який склав протокол. Адміністративне стягнення накладено з порушенням ст. 33 КУпАП, оскільки суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважають, що поліцейський не мав права складати протокол за результатами огляду на місці, вилучати водійське посвідчення і відстороняти від керування, до моменту отримання медичного висновку. Також зазначають, що доказів того, що ОСОБА_1 проходив огляд на місці в присутності свідків, в матеріалах справи немає. Відеозапис, долучений до протоколу не заслуговує на увагу, оскільки на ньому не зафіксований факт керування транспортним засобом. Просить викликати та допитати як свідка інспектора ОСОБА_2 для дачі пояснень по цій справі.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, а постанову суду скасувати як незаконну, зазначили, що в матеріалах справи відсутні докази його винуватості у вчиненні ним інкримінованого правопорушення і просили закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводились до того, що відсутні допустимі докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння і суд допустив неповноту судового розгляду, відмовивши в задоволенні клопотання захисту про виклик і допит поліцейського, апеляційний суд доходить наступних висновків. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААБ № 250344 від 31 травня 2021 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.05.2021 року, відповідно до якого огляд не проводився в зв`язку з відмовою водія; рапортом працівника поліції; письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , власноручно написаними в протоколі, що він керував автомобілем, вчора вжив пляшку пива, продувати тех-прилад Драгер та на мед. огляд їхати відмовився так, як квапився в лікарню з товаришем. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування зазначеним транспортним засобом, апеляційний суд розцінює як такі, що спростовуються відеозаписом долученим до матеріалів справи. Так, на файлі під назвою «Павріченко 31.05.» зафіксовано, як водій ОСОБА_1 рухається на автомобілі ВАЗ 21068 світло-коричневого кольору і після зупинки працівниками поліції, виходить із місця водія. На файлі під назвою «Павріченко 31.05.2021» ОСОБА_1 визнає, що він керував зазначеним автомобілем, за день до цього вживав пиво, має перегар, проте адекватний та ідеально знає Правила дорожнього руху, однак відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Драгера» та проїхати з працівниками поліції в медичний заклад для медичного огляду. Також на відео зафіксовано, що поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що в такому випадку відносно нього буде складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та він буде відсторонений від керування, на що останній погоджується. 
Посилання в апеляційній скарзі, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки запис здійснювався не безперервно, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з меж доказування у даній категорії справ, зокрема для справи не має доказового значення відомості зафіксовані на камери поліцейських до зупинки ОСОБА_1 та після роз`яснення процедури огляду і фіксації факту відмови. 
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на постійну зміну ОСОБА_1 своїх пояснень, зокрема, надаючи пояснення працівникам поліції та в суді першої ОСОБА_1 фактично визнавав свою провину, а в апеляційній скарзі повністю заперечив її, що на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про його намагання уникнути адміністративної відповідальності. 
Апеляційний суд також вважає обґрунтованим рішення суду про відмову в задоволенні клопотання про виклик і допит як свідка працівника поліції та також відмовив в задоволенні аналогічного клопотання до апеляційного суду, оскільки обставини, про які поліцейський може повідомити, зафіксовані на відеозаписі, який є об`єктивним і достовірним доказом. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Враховуючи зазначені положення закону, суд апеляційної інстанції вважає належними, допустимими та достовірними докази на які суд першої інстанції послався в оскарженій постанові і вважає їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі та в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник посилались на те, що поліцейський не мав права складати протокол за результатами огляду на місці, вилучати водійське посвідчення і відстороняти від керування до моменту отримання медичного висновку, а також, що доказів того, що ОСОБА_1 проходив огляд на місці в присутності свідків, в матеріалах справи немає. 
Вищезазначені доводи, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, як на місця зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, у зв`язку з чим і не могло бути відповідного медичного висновку або роздруківки з «Драгера».
Апеляційний суд зауважує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 та постанова суду першої інстанції винесені, у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення ним п. 2.5 ПДР України, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто порушення п. 2.9 ПДР України, за яке також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, всі обставини, які є мають значення для даної категорії справи зафіксовані на відеозаписі, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правової оцінки цього доказу, який є достовірним, належним та допустимим. 
Під час дослідження матеріалів справи, зокрема відеозаписів події правопорушення, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкцій, затверджених спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року та наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, які мали б наслідок закриття провадження у справі.
Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.
Доводи апеляційної скарги, що адміністративне стягнення накладено з порушенням ст. 33 КУпАП, оскільки суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки санкція за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом для осіб, які в установленому законом порядку отримували право керування транспортними засобами, є безальтернативною. ОСОБА_1 не відноситься до категорії «інших осіб» про яких зазначено в санкції статті 130 КУпАП. 
Отже, при розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Мунтян Т.І. залишити без задоволення.
Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2021 року стосовно  ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

         Суддя                                                                О.П. Піскун