ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 954/311/21 Головуючий в І інстанції: Каневський В.О.
Номер провадження: №22-ц/819/1618/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
        суддів:         Кутурланової О.В.,
                                Орловської Н.В.,
        секретар               Давиденко І.О.,       
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Беженар Євгенії Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року, у складі судді Каневського В.О., у справі за позовом адвоката Бурлая Дмитра Валерійовича, діючого від імені ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

31 березня 2021 року адвокат Бурлай Дмитро Валерійович, діючий від імені ОСОБА_2 , звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив розірвати договір оренди землі №б/н від 04.06.2018 року щодо земельної ділянки площею 6,4403 га, з кадастровим номером 6524180500:03:001:0243, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позов обґрунтовано наступним. 
Позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину №42 від 02.02.2021 року є власником земельної ділянки площею 6,4403 га, з кадастровим номером 6524180500:03:001:0243, розташованої на території Біляївської сільської ради, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права зазначена земельна ділянка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі від 04.06.2018 року №б/н, орендодавець ОСОБА_3 (спадкодавець). Строк дії договору – 15 років. Відповідно до п.10 договору розмір орендної плати становить 6 047,93грн. Згідно п.12 договору строк внесення орендної плати – 1 раз на рік до 31 грудня поточного року.
Після підписання договору та його реєстрації з 2018 року, орендар орендну плату не сплачує, тому утворилася заборгованість, яка складає: за 2018 рік – 6 047,93 грн; за 2019 рік – 6 047,93 грн; за 2020 рік – 6 047,93 грн, а всього 18143,79 грн. 
На підставі викладеного, пославшись, зокрема, на п."д" ч.1 ст.141 ЗК України, просив задовольнити позовні вимоги.

У своєму відзиві адвокат Беженар Є.О., діюча від імені ОСОБА_1 , зазначила, що за умовами договору оренди землі сторони погодили порядок розрахунків за даним договором. 
Протягом строку дії договору ОСОБА_3 отримувала кошти в готівковій формі особисто від орендаря, що не заборонено вимогами закону. 
У період з 2018 року по 2019 рік відповідач сплатив орендну плату в готівковій формі на користь ОСОБА_3 в розмірі 14 000,00 грн (більшу, ніж встановлену договором – 6407,93 грн). 
За життя ОСОБА_3 не зверталася до відповідача з вимогою про сплату орендної плати, тому вказана обставина підтверджує належне виконання відповідачем умов договору за життя орендодавця. 
В день смерті ОСОБА_3 орендну плату отримав її син – ОСОБА_4 , згідно відомостей, що містяться в розписці від 23.06.2020 року, у розмірі 14 000,00 грн. 
У 2021 році орендну плату у розмірі 14000,00 грн відповідач особисто сплатив позивачу ( ОСОБА_2 ), що підтверджується розпискою від 17.01.2021 року. 
На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутній факт систематичної несплати орендної плати (а.с.25-29). 

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року у цій справі позов було задоволено. Суд ухвалив:
--- розірвати договір оренди землі №б/н від 04.06.2018 року щодо земельної ділянки площею 6,4403 га, з кадастровим номером 6524180500:03:001:0243, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
---стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у справі встановлено факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, а тому вимога про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати є обґрунтованою.
Також суд виходив з того, що розписка від 17.01.2021 року за якою ОСОБА_2 отримав від орендаря ОСОБА_1 14 000,00 грн за землю, що за поясненнями відповідача є орендною платою за 2021 рік, не є предметом розгляду спору.
Також суд виходив з того, що, надаючи розписку про отримання виплати за 2020 рік, де отримувачем є " ОСОБА_5 ", відповідач не довів та не обґрунтував, що вказана особа була уповноважена діяти від імені та в інтересах орендодавця, тому підстав вважати, що оренда плата за 2020 рік була виплачена померлій, немає. Також, із вказаної розписки не зрозуміло, що саме було виплачено, оскільки після слів "сума 14 000,00" більше нічого не зазначено. 
Також, суд при наданні оцінки показанням свідків ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), керувався висновками, зробленими Верховним Судом у постанові № 614/805/16-ц від 27 червня 2018 року, де доказами отримання коштів позивачем у рахунок сплати орендної плати можуть бути лише письмові докази, а доводи про те, що грошові кошти передавались безпосередньо в руки, і посилання на показання свідків не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.76 ЦПК України, оскільки з показань свідків неможливо встановити суму виплат, дату виплат та період, за який такі виплати були здійсненні.
Також суд першої інстанції вважав, що відсутність вимоги про стягнення орендної плати не є доказом того, що така плата виплачувалася, оскільки вимога про розірвання договору оренди землі та вимога про стягнення орендної плати пов`язані, проте є самостійними. Тому, зважаючи на принцип диспозитивності, за яким кожна сторона розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд першої інстанції доводи представника відповідача у цій частині відхилив.

В апеляційній скарзі адвокат Беженар Є.О., діюча від імені відповідача, просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи. 
Зокрема вказала, що судом першої інстанції не взято до уваги того, що обставинами, які доводять, що відповідач належно сплачував орендну плату є те, що від ОСОБА_3 за життя не надходило жодних звернень чи вимог до відповідача щодо сплати коштів за користування земельною ділянкою або розірвання договору оренди.
Також зазначила, що судом надана невірна оцінка поясненням свідків ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), які підтвердили, що померла ОСОБА_3 бажала отримувати кошти не готівкою, а саме придбавати на відповідну суму у магазині сина відповідача продовольчі товари, продукти харчування для себе та своєї родини в рахунок орендної плати.
Також вказала, що судом надана невірна оцінка розписці за 2020 рік та розписці від 17.01.2021 року, за якими орендну плату в день смерті ОСОБА_3 та у 2021 році отримали її сини.
Крім того, вказала, що суд залишив поза увагою той факт, що позивач набув прав та обов`язків попереднього власника лише з моменту реєстрації свого права власності на спірну ділянку, а саме з 02.02.2021 року, отже саме з цього часу він може ставити питання про розірвання договору оренди через несплату орендної плати відповідачем.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 07.09.2021 року о 13-15 годині, однак позивач та/або його представник, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне. 

Згідно договору оренди землі №б/н від 04.06.2018 року, орендодавець ОСОБА_3 надала, а орендар ОСОБА_1 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, загальною площею 6,4403 га, кадастровий номер 6524180500:03:001:0243. 

Договір укладено на 15 років (п.8 Договору).

За п.10 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% (три відсотки) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що станом на дату укладання договору становить 6 047,93 грн. 

Відповідно до п.11 Договору, орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський рахунок орендодавця, або поштовим переказом на домашню адресу орендодавця, або в іншій формі погодженій сторонами.

Орендна плата вноситься 1 (один) раз на рік до 31 грудня поточного року (п.12 Договору).

Відповідно до п.29 Договору передбачені права орендодавця, зокрема, вимагати від орендаря в повному обсязі внесення орендної плати.

Відповідно до п.42 Договору, дія договору припиняється у разі:
--- закінчення строку, на який його було укладено;
--- придбання орендарем земельної ділянки у власність;
--- викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового її відчуження з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом.

Також передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за:
--- взаємною згодою сторін;
--- рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, встановлених законом (п.43 Договору).

       Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (п.44 Договору).

Відповідно до п.46 Договору право на орендовану земельну ділянку, зокрема, у разі смерті фізичної особи – орендаря, переходить до спадкоємців, а у разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців – до осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями (а.с.8-9). 

Згідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_1 від 09.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). 

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2021 року ОСОБА_2 є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 6,4403 га в межах згідно з планом, розташованої на території Біляївської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області і переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6524180500:03:001:0243 (а.с.6).

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.03.2021 року №248686210 вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить вказана земельна ділянка площею 6,4403 га з кадастровим номером 6524180500:03:001:0243 на підставі свідоцтва про право на спадщину, дата державної реєстрації 02.02.2021 року, державний реєстратор приватний нотаріус Виноградова Н.М.
Також із вказаної інформації вбачається право оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди землі №б/н від 04.06.2018 року, яке зареєстровано державним реєстратором Молотковою Іриною Борисівною, Управління з питань економічного, агропромислового розвитку, інфраструктури і торгівлі Нововоронцовської районної державної адміністрації, 19.06.2018 року. Орендар: ОСОБА_1 . Орендодавець: ОСОБА_3 . Строк дії: 15 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 6047,93 грн (а.с.10). 

Із розписки від 17.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав від орендаря ОСОБА_1 14 000 грн за землю, яку ОСОБА_2 здає в оренду (а.с.30). 

Із розписки від 23.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 отримав за пай гроші … ОСОБА_3 сума 14 000, підписав " ОСОБА_8 " (а.с.30).

Судом першої інстанції, за клопотанням представника відповідача, було допитано свідків.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснив, що бачив, як померла ОСОБА_3 наприкінці грудня 2019 року придбала у магазині сина відповідача товари в рахунок орендної плати. 

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що померла ОСОБА_3 дійсно в рахунок орендної плати брала у магазині її сина товари, тому заборгованості її чоловік – відповідач перед померлою не мав.

       Нормативне обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі; акт надання послуги тощо. Вказані документи мають містити посилання на рік, за який виплачується орендна плата.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права. 

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній на момент укладання договору від 04.06.2018 року, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. 

Згідно із ст.13 вказаного Закону у зазначеній редакції, договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Відповідно до ст.21 вказаного Закону у зазначеній редакції: 
--- орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ч.1); 
--- розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч.2); 
--- обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.3).

Згідно з ч.1 ст.32 вказаного Закону у зазначеній редакції, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту "д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати, тобто два та більше випадки.

Матеріали справи не містять доказів отримання орендної плати орендодавцем ОСОБА_3 від орендаря ОСОБА_1 за договором оренди земельної ділянки за період 2018-2020 роки, зокрема: видаткові касові ордери, видаткові накладні тощо.

Так, будь-які докази про сплату орендної плати за 2018 та 2019 роки взагалі відсутні. Сторона відповідача при цьому посилається на те, що померла ОСОБА_3 в рахунок орендної плати бажала отримувати кошти не готівкою, а саме придбавати на відповідну суму у магазині сина відповідача продовольчі товари, продукти харчування для себе та своєї родини. Однак жодних доказів на підтвердження цього факту та цим обставинам не надано. Апеляційний суд вважає, що дійсно, сторони договору могли дійти такої угоди, умови договору оренди (п.11) передбачали, що орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський рахунок орендодавця, або поштовим переказом на домашню адресу орендодавця, або в іншій формі погодженій сторонами. Отже, орендар має довести наявність такої угоди (у письмовій формі) або її виконання (у письмовій формі). Тобто він повинен надати письмові докази (видаткові касові ордери, видаткові накладні, розписки, листи тощо) на підтвердження того, що орендодавець ОСОБА_3 отримала або отримувала (якщо мова йде про множинність подій) різних продуктів, товарів на конкретну суму. Однак таких доказів він не надав. При цьому при апеляційному розгляді справи він зазначив, що таких доказів у нього немає, він та орендодавець довіряли один одному, а тому жодних розписок у неї він не брав. Таким чином, зазначене спростовує доводи відповідача про виконання ним умов договору в частині сплати орендної плати за 2018-2019 роки. 

Також, вказану вище розписку від 23.06.2020 року, за якою ОСОБА_5 отримав за пай гроші ОСОБА_3 сума 14 000, підписав " ОСОБА_8 ", не може бути прийнято у якості доказу отримання орендної плати за 2020 рік, оскільки відповідач не довів, що вказана особа була уповноважена діяти від імені та в інтересах орендодавця ОСОБА_3 чи її спадкоємців. Крім того, із вказаної розписки не зрозуміло, що було виплачено, оскільки після "сума 14000" більше нічого не зазначено. Також вказана розписка не містить посилання на період розрахунку та цільове призначення коштів. А тому підстав вважати, що орендна плата за 2020 рік була виплачена померлій, немає. 

Також, апеляційний суд не може прийняти до уваги розписку від 17.01.2021 року, за якою ОСОБА_2 отримав від орендаря ОСОБА_1 14 000,00 грн за землю, що за поясненнями відповідача є орендною платою за 2021 рік. При цьому, апеляційний суд вважає, що позивач звернувся з позовом саме з підстав неотримання орендної плати за період 2018-2020 роки.

Щодо пояснень свідків, допитаних в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно керувався висновками, зробленими Верховним Судом у постанові № 614/805/16-ц від 27 червня 2018 року, відповідно до яких доказами отримання коштів позивачем у рахунок сплати орендної плати можуть бути лише письмові докази, а доводи про те, що грошові кошти передавались безпосередньо в руки, і посилання на показання свідків не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.76 ЦПК України, оскільки з показань свідків неможливо встановити суму виплат, дату виплат та період, за який такі виплати були здійсненні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про встановлення факту систематичного порушення відповідачем договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, а тому вимога про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на належне виконання ним обов`язків по сплаті орендної плати, що підтверджується, як він вказав, відсутністю від ОСОБА_3 за життя жодних звернень чи вимог до нього (відповідача) про сплату орендної плати або розірвання договору оренди. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що відсутність вимог про виплату орендної плати є відмінним від існування права на виплату. Право пред`явити вимогу належить виключно стороні, у якої воно виникло, та може бути використане протягом невизначеного часу.
Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що судом надана невірна оцінка поясненням свідків ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), які підтвердили, що померла ОСОБА_3 бажала отримувати кошти не готівкою, а саме придбавати на відповідну суму у магазині сина відповідача продовольчі товари, продукти харчування для себе та своєї родини в рахунок орендної плати. Апеляційний суд вважає вказані пояснення свідків такими, що не стосуються орендної плати та не можуть підтвердити факт отримання померлою ОСОБА_3 від відповідача орендної плати. Зазначені пояснення містять ознаки припущень і не свідчать про встановлення дійсного факту (повного розрахунку відповідача по орендній платі за конкретний рік).
Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що судом надана невірна оцінка розписці за 2020 рік та розписці від 17.01.2021 року, за якими орендну плату в день смерті ОСОБА_3 та у 2021 році отримали її сини. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як вже було зазначено, належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі; акт надання послуги тощо. Вказані документи мають містити посилання на рік, за який виплачується орендна плата. Натомість зазначені розписки не можуть підтвердити розрахунок по орендній платі за 2018-2020 роки. 
Крім того, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що позивач набув прав та обов`язків попереднього власника лише з моменту реєстрації свого права власності на спірну ділянку, а саме з 02.02.2021 року, отже саме з цього часу він може ставити питання про розірвання договору оренди через несплату орендної плати відповідачем. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, звернення позивача із позовом про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної несплати орендної плати є законним та обґрунтованим.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Беженар Євгенії Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року залишити без змін.     

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повного тексту постанови – 09 вересня 2021 року.

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _         О.В. Кутурланова
      
                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _         Н.В. Орловська