ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2046/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
1) визнати протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби;
2) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та Черкаський обласний військовий комісаріат виплатити позивачу одноразової грошової допомоги, в зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Зокрема апелянт зазначає, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено набуття права на отримання одноразової грошової допомоги з моменту встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, а не з моменту звільнення з військової служби.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1  ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період з 19.06.1987 по 11.04.1989 проходив дійсну військову службу в Збройних Силах СРСР, приймав участь в бойових діях на території республіки Афганістан.
28.09.2006 під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серії ЧК № 098527 від 28.09.2006 та витягом з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку №505 від 06.07.2006 та постановою військово-лікарської комісії Департаменту охорони здоров`я Міністерства оборони України відповідно до протоколу № 559 від 13.07.2006, якими визнано що захворювання рядового запасу ОСОБА_1 , 1969 року народження пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.
28.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із письмовою заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (інтернаціонального обов`язку).
До заяви були додані документи, визначені Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року, а саме: 
- копія сторінок паспорта з даними про прізвище, 
- ім`я та по батькові і місце реєстрації, 
- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, 
- довідка банку з реквізитами,
- копія виписки з акту огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності серія ЧЕР № 010315 від 24.09.09, 
- копія витягу з протоколу ЦВЛК та копія військового квитка.
18.03.2020 Черкаський обласний військовий комісаріат листом № 6/8/5/549 повідомив ОСОБА_1 , що комісією з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийнято рішення про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги (протокол № 31 від 28.02.2020).
Відповідно до витягу з протоколу засідання № 31 від 28.02.2020 заявник не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з пунктом 6 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, яка діяла на час встановлення інвалідності в 2006 році, а також підпунктом 4 пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008р. № 499, було передбачено, що одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби. Заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін. На підтвердження свої позиції наведено практику Верховного Суду.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач не має права на отримання допомоги після сплину трьох місяців після звільнення з військової служби. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі – Закон України №2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 6 частини другої статті 16 Закону України №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 16-3 Закону України № 2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону України № 2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Згідно пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Колегія суддів звертає увагу, що до моменту набрання чинності Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” № 1774-VІІІ від 06 грудня 2016 року (далі - Закон України № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Однак, з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону України №1774-VІІІ для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_1 , позивач проходив дійсну строкову службу з 19.06.1987 по 11.04.1989. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу, первинно встановлено третю групу інвалідності - 28.09.2006, у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Таким чином, позивачу первинно встановлено інвалідність через 17 років.
В свою чергу слід зазначити, статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, було передбачено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню   на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. 
З огляду на викладене, слід зазначити, що вищевказаною нормою Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 825/611/18, від 11 березня 2021 року у справі № 813/1488/18, від 04 березня 2021 року у справі № 580/3294/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 640/13943/16-а, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18, від 20 травня 2019 року у справах №240/5947/18, № 806/219/18, від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки IІI група інвалідності встановлена позивачу, в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, отже, відсутні підстави для визнання протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги позивачу в зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Колегія суддів звертає увагу, що ч. 6 ст. 16 Закону України № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 червня 2018 року (справа № 750/5074/17) ч. 6 ст. 16 Закону №2011-ХІІ, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону № 2011-XII після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
Враховуючи вищевикладене, а також, враховуючи, що позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 17 років після звільнення зі строкової військової служби, колегія суддів вважає, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги за ст. 16 Закону України № 2011-XII.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 806/219/18.
Таким чином, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності, позивач не набув право на звернення за отриманням одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону № 2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України № 975, оскільки вперше інвалідність встановлена більш ніж через три місяці після звільнення зі строкової військової служби.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          А.Ю. Кучма

                                                                                                    І.О. Лічевецький