П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
04 серпня 2021  року                                                                       м. Київ
                                                                                              справа № 755/3324/20
                                                                                              провадження№22-ц/824/10460/2021
 
Резолютивна частина постанови оголошена 04 серпня 2021 року
Повний текст постанови складено 10 серпня 2021 року
            
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
                                   суддя-доповідач   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Журавльова Д.Д.
 
учасники справи:     
позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 
третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації
                                                                                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 , подану адвокатом Желудковим Владиславом Володимировичем, та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком та визначення способу виховання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та визначення способу виховання дитини, - 
 
В С Т А Н О В И В:
         Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та з врахуванням позовних вимог просив суд:
            Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 ;
            Визначити спосіб участі матері у вихованні малолітньої дитини шляхом їх побачень в будь - який день, проте за попередньої письмовою домовленістю з батьком, з обов`язком вчасно ( з зазначенням дати та часу ) повернути дитину батькові, при чому перші три зустрічі просить провести у присутності психолога задля встановлення психологічного стану матері та її поведінки з сином
            Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 25 липня 2008 року він уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_5 .
            В шлюбі народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
            Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 02 листопада 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.
            Після розірвання шлюбу позивач та відповідач досягли усної згоди, що їх малолітній син буде проживати як з батьком так і з матір`ю, але більшість часу малолітній ОСОБА_4 проживав з позивачем по справі.
            Позивач має своє житло в м.Києві, сталий дохід, повністю утримує свого сина, в той же час відповідач не має свого житла в м.Києві, проживає в квартирі, що належить її батькам та періодично у відповідача зі своїми батьками виникали певні суперечки.
            Починаючи з серпня 2019 року у позивача та відповідача стали погіршуватися стосунки та виникали непорозуміння з приводу виховання та побачення з сином, відповідач стала чинити перешкоди позивачу у спілкування та побаченні зі своїм сином.
            Дані перешкоди проявлялися у тому, що відповідач ОСОБА_5 достовірно знаючи що позивач та їх спільний син в серпні 2019 року вилітають до Турецької Республіки на відпочинок так як надавала нотаріально посвідчений дозвіл, написала заяву до Центрального міжрегіонального управління ДМС в м.Києві та Київської обл. про втрату проїзного документу виданого на ім`я їх сина ОСОБА_4 .
            Крім того напередодні запланованої поїздкою відповідач та її батьки переховували сина в готелі, розташованому с.Шаян, Закарпатської обл. при цьому не повідомляючи про місце знаходження їх сина позивачу та позивачем на пошуки свого сина були витраченні значні зусилля, що негативно впливало на психоемоційний стан їх сина.
            Усвідомлюючи, що відповідач систематично порушує права позивача як батька, останній звернувся з відповідною заявою до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації для встановлення відповідного графіку побачень батька ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_4 .
            Діючи всупереч інтересам дитини ОСОБА_5 без відома батька дитини ОСОБА_1 віддала дитину навчатися в загальноосвітню школу с.Зазим`я, Броварського району, хоча за згодою як позивача так і відповідача спочатку документи для вступу до першого класу ОСОБА_4 були подані до коледжу ім. В.О. Сухомлинського, розташованого в м.Києві, та відповідно до наказу №16 малолітній був зарахований учнем першого класу вказаного коледжу.
            В подальшому відповідач ОСОБА_3 продовжувала порушувати права позивача ОСОБА_1 не виконуючи розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації не надаючи можливості побачень з сином по надуманим підставам, не відповідала на телефоні дзвінки, не відкривала двері квартири, по п`ятницям не пускала сина до шкоди, щоб батько мав змогу побачитися зі своїм сином та вчиняла інші дії спрямовані на те, щоб чинити перешкоди у спілкування позивача зі своїм сином ОСОБА_4 .
            Зустрічі, які були спрямовані на побаченні позивача зі своїм сином завжди закінчувалися конфліктними ситуаціями між позивачем та відповідачем, викликалися співробітники поліції, які фіксували протиправні дії відповідача ОСОБА_3 та стосовно останньої неодноразово були складені адміністративні протоколи щодо невиконання розпорядження Дніпровської районної в м.Києві адміністрації та вказані протоколи скеровувалися до суду.
            В телефонних розмовах з сином ОСОБА_4 останній повідомляв позивачу, що відповідач чинить на нього (сина) психологічний тиск, з застосуванням періодично фізичного насильства та не дозволяє малолітньому сину спілкуватися зі своїм батьком.
            Позивач вважає, що задоволення позову буде відповідати як найкращим інтересам дитини .
            Також на байдужість дій відповідача до свого сина вказує також той факт, що у квітні 2015 року у сина ОСОБА_4 була діагностовано тяжка хвороба, та попри застереження лікарів він вимушений був працювати, доглядати, лікувати сина із нянею за дитиною, яка допомогала в цьому позивачу, ОСОБА_3 ніякої участі у лікуванні сина не приймала.
            Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на вимоги ст.ст.160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України.
            В ході підготовчого судового засідання представник відповідача подав до суду зустрічний позов, відповідно до позовних вимог просить суд:
            Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 ;
            Визначити спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини наступним чином:
- дитина проводить кожні 2 та 4 суботу місяця з батьком з 11 до 18 год. при цьому зустрічі між батьком та сином ОСОБА_4 повинні проводитися за його (сина) особистою згодою та за попереднім обов`язковим погодженням з матір`ю про місце перебування дитини в зазначений час. Батько забирає та привозить дитину за адресою її проживання: АДРЕСА_1 за завчаною попередньою домовленістю батька та матері адреса з якої забрати та за якою його повернути може бути змінена;
-  батько відвозить дитину та забирає її зі школи щодня у навчальний період. Батько забирає та привозить дитину за адресою її проживання: АДРЕСА_1 .
-   батько відвозить дитину та забирає з занять спортом ( баскетбол) щопонеділка;
-  в період канікул - у вівторок , середу та суботу з 11 год. до 18 год. при цьому зустрічі між батьком та сином ОСОБА_4 повинні проводитися за його (сина) особистою згодою та за попереднім обов`язковим погодженням з матір`ю про місце перебування дитини в зазначений час. Батько забирає та привозить дитину за адресою її проживання: АДРЕСА_1 за завчасною попередньою домовленістю батька та матері адреса з якої забрати сина та якою його повернути може бути змінена.
            Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що дійсно між позивачем та відповідачем існують напружені стосунки, але це ніяким чином не стосується виховання та побачень з сином.
            Так, після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем син ОСОБА_4 став проживати разом з ОСОБА_3 , але при розподілі спільного майна (активів) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали виникати конфліктні ситуації, ОСОБА_1 став маніпулювати дитиною, погрожувати ОСОБА_3 відібранням сина.
            В зустрічній позовній заяві позивач заперечує той факт, що нею не виконується розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, а відсутність побачень сина з батьком обґрунтовує тим, що безпосередньо син ОСОБА_4 не бажає бачитися зі своїм батьком, а коли знаходиться разом з батьком телефонує їй ( ОСОБА_3 ) щоб його швидше забрали до дому, обґрунтовуючи свої пояснення дискомфортною ситуацією.
            Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком та визначення способу виховання дитини - відмовлено.
            Зустрічний позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та визначення способу виховання дитини задоволено частково.
            Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
            Встановлено наступний порядок побачень батька  ОСОБА_8 з малолітніми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 без присутності матері ОСОБА_3 :
-          кожного понеділка з 17 - 00 год. до 20 - 00 год.;
-          кожної середи з 17 - 00 год. до 20 - 00 год.;
-          кожної п`ятниці з 17- 00 год. до 20 - 00 год. суботи ;
-          щорічно на наступний день після дня народження ОСОБА_4 з 16 - 00 до 20 - 00 години;
-          щорічно влітку на оздоровлення 30 днів та половину зимових канікул.
            Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 1681 грн. 60 коп. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.
            Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Желудков В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити та встановити наступний порядок побачень батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 без присутності матері ОСОБА_3 :
-          кожного понеділка, середи та п`ятниці з 17 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин;
-          щорічно в день народження малолітнього ОСОБА_4 з 16 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин;
-          щорічно влітку на оздоровлення 7 днів та половину зимових канікул.
            Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 4204 гривні.
         В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що рішення суду ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та недоведеності таких обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, не в повній мірі враховано вимоги ОСОБА_3 щодо встановлення порядку побачень батька з малолітнім.
            Крім того, не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визначити місце проживання дитини разом з батьком, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, не надана оцінка доказам, які б вплинули на прийняте рішення та задовольнили б позовні вимоги позивача, не в повній мірі враховано його інтереси щодо  встановленого порядку побачень з малолітньою дитиною.
            Посилається на те, що він надав докази щодо протиправної поведінки відповідача, відносно обмеження його права на безперешкодне спілкування з сином та участі в його вихованні, невиконання відповідачем Розпорядження Служби у справах дітей та сім`ї №810 від 04 жовтня 2019 року, в тому числі надав копії численних його звернень до Служби у справах дітей та сім`ї і Дніпровського УП ГУНП в м.Києві.
            Наголошує, що суд не врахував зухвалу протиправну поведінку відповідача, яка мала місце до подачі позову та продовжується і під час розгляду справи в питанні безперешкодного допуску батька до спілкування з дитиною. Зазначив, що після пред`явлення позову йому постійно чиняться перешкоди у баченні з дитиною, або ж він взагалі не бачить дитину.
            В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представники адвокати Лесько А.О. та Желудков В.В. підтримали доводи апеляційної скарги Желудкова В.В. та заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 
            ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги адвоката Желудкова В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 .
            Представник третьої особа Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, третя особа про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
            Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач  ОСОБА_1 з 25 липня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
            У даному шлюбі народився спільний син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1  .
            Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 02.11.2018 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
            Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_4 став проживати з відповідачем по справі  ОСОБА_2 .
            Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли напружені, конфліктні стосунки, та їх стосунки ще більше погіршилися після розірвання шлюбу.
            Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 04 жовтня 2019 року за №810 було визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі спілкування з малолітнім сином кожного тижня з п`ятниці після закінчення занять в школі до 17 год. неділі. У період весняних, літніх, осінніх та зимових канікул: кожні весняні та осінні канікули непарного року, у період зимових канікул з 3 січня до закінчення зимових канікул у непарному році, у період зимових канікул з дати початку зимових канікул у непарному році до 3 січня парного року. у період літніх канікул з 16 червня по 30 червня, з 21 липня по 31 липня, з 11 серпня по 31 серпня, в разі необхідності може бути змінено за домовленістю за матір`ю дитини ОСОБА_3 ( т.1 а.с.225).
            Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у спілкуванні сина ОСОБА_4 зі своїм батьком ОСОБА_1 , що викликані в першу чергу в негативному ставленні сторін один до одного, що також підтверджується багаточисленними зверненнями позивача ОСОБА_1 до правоохоронних органів, складеними стосовно ОСОБА_3 адміністративноми протоколами за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 184 КУпАП та постановами Дніпровського районного суду м.Києва, що були постановлені за результатами розгладя адміністративних протоколів.
            Під час розгляду цивільної справи з метою врегулювання взаємовідносин між сторонами був проведений курс медіації при розгляді справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, але позитивного результату не було, сторони до компромісу в стосунках не дійшли .
            Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 05 жовтня 2020 року за №103/7910/41/3, визначено, що з врахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (т.2 а.с. 192-193).
            Судом першої інстанції встановлено, що житлово-побутові умови змінилися у позивача ОСОБА_1 , останній проживає в трьох кімнатній квартирі загальною площею 84.5 м.2, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю дружиною та трьома малолітніми дітьми: ОСОБА_11 2011 року народження, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 2020 року народження.
            Для малолітнього ОСОБА_4 2013 року народження створені всі належні умови для проживання .
            Також під час судового розгляду відповідач ОСОБА_2 змінила місце свого проживання, та на даний час проживає в трьох кімнатній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 .
            В квартирі проживає відповідач ОСОБА_3 , чоловік відповідача - ОСОБА_14 та малолітній ОСОБА_4 , для малолітнього облаштована окрема дитяча кімната зі всіма зручностями.
         Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
            Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
            Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
            Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
            Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
            При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).
            Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
            Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
            Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
            Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
            Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
            У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга статті 159 СК України).
            Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
            Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).
         Ураховуючи тривалість проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю, сталість його соціальних зв`язків з матір`ю, належне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у визначення місця проживання малотіньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком та вірно визначивмісце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
         Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
         Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
            Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE,
№ 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Сімейний Кодекс України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.
Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 
Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч.1, 2 ст.159 СК України).
Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема щодо способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається.
Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Враховуючи вказані обставини та те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та встановлення порядку побачень батька ОСОБА_1 за малолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду 1-ї інстанції щодо встановленого порядку побачень батька  ОСОБА_8  з малолітніми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 без присутності матері ОСОБА_3 : Кожного понеділка з 17 - 00 год. до 20 - 00 год.; Кожної середи з 17 - 00 год. до 20 - 00 год.; Кожної п`ятниці з 17- 00 год. до 20 - 00 год. суботи ; Щорічно на наступний день після дня народження ОСОБА_4 з 16 - 00 до 20 - 00 години; Щорічно влітку на оздоровлення 30 днів та половину зимових канікул, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, яку роль відіграє розлучення  дітей з батьками, виходячи з пріоритету прав дітей,  враховуючи вік дітей, стан їх здоров`я, графік їх навчання в школі.
Колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року в частині визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно змінити у відповідності до вимог ст.376 ЦПК України, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:
визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:
кожного понеділка, кожної середи з 17 години до 20 години та кожної п`ятниці з 17 години до 20 години суботи без присутності матері ОСОБА_15 ( ОСОБА_3 ;
щорічно в день народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 години до 20 години в присутності матері ОСОБА_2 ;
влітку на оздоровлення 30 днів поспіль та по половині осінніх, зимових, весняних канікул поспіль щорічно без присутності матері ОСОБА_2 , що в повній мірі буде відповідати інтересам малолітньої дитини та сприяти його повному та гармонійному розвитку та в повній забезпечить інтереси батьків щодо участі у вихованні малолітньої дитини.
Оскільки суд першої інстанції частково задовольнив зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , а визначити частку від загального розміру сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог у даному спорі неможливо, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно стягнув сплачений судовий збір в сумі 1681 гривня 60 копійок, що є достатньою, на думку колегії суддів, компенсацією за понесені судові витрати відповідно до задоволених зустрічних позовних вимог.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
                Апеляційні скарги ОСОБА_1 та     ОСОБА_2 - задовольнити частково.
            Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року - скасувати в частині визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:
            «Визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:
            кожного понеділка, кожної середи з 17 години до 20 години та кожної п`ятниці з 17 години до 20 години суботи без присутності матері ОСОБА_15 ( ОСОБА_3 ;
            щорічно в день народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 години до 20 години в присутності матері ОСОБА_2 ;
            влітку на оздоровлення 30 днів поспіль та по половині осінніх, зимових, весняних канікул поспіль щорічно без присутності матері ОСОБА_2 ».
            В іншій частині рішення суду залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                            Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна 
               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
04 серпня 2021  року                                                                       м. Київ
                                                                                              справа № 755/3324/20
                                                                                              провадження№22-ц/824/10460/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
                                   суддя-доповідач   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Журавльова Д.Д.
 
учасники справи:     
позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 
відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 
третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації
                                                                                              
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 , подану адвокатом Желудковим Владиславом Володимировичем, та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком та визначення способу виховання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та визначення способу виховання дитини, - 
 
В С Т А Н О В И В:
З огляду на значний час, необхідний для мотивування висновків колегії суддів, відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України проголошується вступна та резолютивна частини постанови. Складання повного тексту відкладається на строк п`ять днів.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
            Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.
            Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 квітня 2021 року - скасувати в частині визначення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:
кожного понеділка, кожної середи з 17 години до 20 години та кожної п`ятниці з 17 години до 20 години суботи без присутності матері ОСОБА_15 ( ОСОБА_3 ;
щорічно в день народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 години до 20 години в присутності матері ОСОБА_2 ;
влітку на оздоровлення 30 днів поспіль та по половині осінніх, зимових, весняних канікул поспіль щорічно без присутності матері ОСОБА_2 ».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                            Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна