ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року	Львів	Справа № 380/1422/20 пров. № А/857/12608/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гудима Л.Я.,
                                                                                 Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року (прийняту у м. Львові суддею Ланкевичем А.З.; ухвалу складено в повному обсязі 28 травня 2021 року) про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 380/1422/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та зобов`язання вчинити дії,

                                                       В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2020 року адвокат Каверін С.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України від 20.12.2019 № 1349-ОС в частині звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби в запас за підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів – у разі неможливості їх використання на службі) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2020 № 10-ОС в частині, що стосується ОСОБА_1 , про виключення зі списків особового складу, усіх видів забезпечення Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України;
- поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі в Державній прикордонній службі України;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішити в установленому законодавством порядку питання щодо виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року вказану позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Не погодившись із цією ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали допустив неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Тому просив скасувати вказану ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив помилку при обрахунку перебігу строків звернення до суду, позаяк оскаржуваний наказ від 20.12.2019 не доводився до нього до 15.01.2020 і копія такого не вручалася; про наявність такого йому стало відомо лише із оскаржуваного наказу начальника Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2020 за № 10-ОС, при тому, що в період із 13.12.2019 до 15.01.2020 він перебував у щорічній відпустці, а в період із 23.12.2019 по 14.01.2020 - на стаціонарному лікуванні. Правильно встановивши, що початком перебігу місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України є 16.01.2020, тобто наступний день після доведення 15.01.2020 до нього наказу Голови Державної прикордонної служби України від 20.12.2019 № 1349-ОС про його звільнення, суд першої інстанції проте дійшов помилкового висновку, що кінцевим терміном місячного строку звернення до суду є 14.02.2020 (п`ятниця). З покликанням на норми частин першої, третьої, шостої, дев`ятої статті 120 та частину п`яту статті 122 КАС України вказує, що останнім днем строку звернення із вказаним позовом є перший робочий день - 17.02.2020, тобто день звернення його до суду, а тому суд першої інстанції протиправно відмовив у задоволенні його заяви про поновлення строку звернення до суду та виніс оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду при неправильному застосуванні норм права.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 лютого 2020 року адвокат Каверін С.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді від 24.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Питання про застосування строку звернення до адміністративного суду з цим позовом вирішено розглянути в підготовчому засіданні.

На виконання вимог ухвали суду від 24.02.2020 представник позивача подав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Заява обґрунтована тим, що про наявність оскаржуваних наказів позивачу стало відомо з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) від 15.01.2020 № 10-ОС «Про особовий склад», згідно якого ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Із цим позовом позивач звернуся до суду 17.02.2020, тобто в перший робочий день після спливу місячного терміну звернення до суду. З огляду на викладене, просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий.

Представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, обґрунтовуючи його тим, що позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про поважність причин пропуску строку на оскарження спірних наказів. 

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом відмовлено.
Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволено.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що у період з 16.01.2020 по 14.02.2020 (місячний строк з наступного після звільнення дня; 14.02.2020 – п`ятниця) позивач не мав об`єктивної можливості звернутись до суду з цим позовом, не наведено таких і в підготовчому засіданні.
Суд звернув увагу на те, що позивач не був позбавлений можливості сформувати позовну заяву через систему «Електронний суд» чи направити таку органами поштового зв`язку. А звернувшись до суду 17.02.2020, позивач пропустив установлений законом строк.

При цьому, обов`язковою умовою поновлення судом строків на звернення до адміністративного суду є існування поважної причини (певних обставин або обставини, за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим) пропуску такого строку, факт якої має підтверджуватися належними та допустимими доказами.
Натомість, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач знав або мав можливість знати про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, в т. ч. вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах установленого КАС України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою за відсутності поважних причин.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в контексті цієї спірної ситуації, підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, необхідно визнати неповажними.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом місячного строку звернення до суду з цим позовом та відсутність обґрунтованого клопотання для визнання причин пропуску поважними, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, а саме – залишення позову без розгляду.

Проте, на думку колегії суддів, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та нормам процесуального права і є помилковими з огляду на таке. 

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України, відповідно до приписів якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом цієї норми, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Тобто, КАС України та КЗпП України встановлено, що для звернення до суду в справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 815/4532/16.

За вимогами частини п?ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи або уповноваженого ним органу, він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

У справі, що розглядається, позивач оскаржуваний наказ від 20.12.2019 не доводився до ОСОБА_1 до 15.01.2020 і копія такого не вручалася.

Однак, зазначені доводи позивача судом першої інстанції не були досліджені належним чином та їм не була надана відповідна оцінка.
При цьому судом також не будо надано належну оцінку доводам позивача про те, що про наявність вказаного наказу йому стало відомо 15.01.2020 із наказу начальника Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.01.2020 № 10-ОС, згідно якого його з 16.01.2020 виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення Донецько - Луганського регіонального управління у зв`язку зі звільненням, при тому, що в період із 13.12.2019 до 15.01.2020 він перебував у щорічній відпустці, в т. ч. у період із 23.12.2019 по 14.01.2020 - на стаціонарному лікуванні у Військово-Медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України у м. Львові, що підтверджується копією відпускного квитка № 572 від 13.12.2019 та виписками з медичних карток стаціонарно хворого.

Щодо пропуску строку звернення до суду з вимогою про скасування (часткове) наказу № 1349-ОС від 20.12.2019, то колегія суддів також зазначає, що в цьому випадку питання строку звернення до суду повинно вирішуватися одночасно з вимогою про скасування наказу від 15.01.2020 № 10-ОС, позаяк видання зазначеного наказу - це лише реалізація наказу від 20.12.2019, тому правові наслідки для позивача настали після його реалізації в наказі про виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленого зокрема у постанові від 20 листопада 2019 року в справі № 420/333/19.   

Правила обчислення процесуального строку визначені статтею 120 КАС України, відповідно до частин першої, третьої, шосто якої перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З огляду на зазначене, початком перебігу місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, в цій справі є 16 січня 2020 року, тобто наступний день після доведення до позивача вказаних наказів, а останнім днем строку є 17 лютого 2020 року, позаяк 15 та 16 лютого 2020 року припадали на вихідні дні (субота та неділя).

Відтак, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для залишення позову без розгляду відповідно до частини третьої статті 123 КАС України.

Згідно зі статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів апеляційного суду вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, позаяк вказана ухвала постановлена постановлена за неповного з`ясування судом обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.229, 308, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 380/1422/20 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Постанова в повному обсязі складена 02 вересня 2021 року.