У Х В А Л А
30 червня 2021 року
м. Київ
провадження № 13-95 зво 21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
розглянула заяву ОСОБА_18 про перегляд постанови 
Івано-Франківського обласного суду від 02 червня 2000 року за виключними обставинами і
встановила:
Вироком Івано-Франківського обласного суду від 12 грудня 1995 року, залишеним без зміни ухвалою Верховного Суду України від 22 лютого 1996 року, ОСОБА_18 було визнано винним і засуджено за пунктами «а», «г», «е» ст. 93, ч. 3 ст. 142 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді смертної кари із конфіскацією майна. Постановою Івано-Франківського обласного суду від 02 червня 2000 року ОСОБА_18 було замінено смертну кару на довічне позбавлення волі.
22 квітня 2021 року Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ, Суд) ухвалив остаточне рішення у справі «Полторацький проти України», яким констатував порушення щодо заявника (заява 11551/13) ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) стосовно покарання у виді довічного позбавлення волі без перспективи звільнення та ст. 8 Конвенції стосовно обмежень сімейних візитів без будь-якої індивідуальної оцінки ризиків. 
Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, ОСОБА_18 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика Палата) із заявою про перегляд постанови 
Івано-Франківського обласного суду від 02 червня 2000 рокущодо нього за виключними обставинами.Зазначена заява через недотримання її автором вимог ст. 462 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвалою від 07 червня 2021 року була залишена без руху з наданням строку для усунення допущених недоліків.
На виконання вказаної ухвали до Великої Палати надійшла нова заява ОСОБА_18 у якій він, посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ просить скасувати оскаржуване рішення, призначити йомубільш м`яке покаранняабо направити справу на новий судовий розгляд.
Перевіривши наведені у заяві доводи, Велика Палата вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 459 КПКсудові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами, однією з яких є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.
22 квітня 2021 року ЄСПЛ, у справі «Полторацький проти України», встановив порушення Україною статей 3 та 8 Конвенції щодо зявника стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення та обмежень сімейних візитів без будь-якої індивідуальної оцінки ризиків. При цьому, Суд констатував, що у цій справі відсутність належних механізмів перегляду довічного покарання та обмеження відвідування сім`ї у в`язниці, на які скаржився заявник, були накладені на нього безпосередньо законом. Його скарги були спрямовані проти відповідних правових положень, а тому Судом не було встановлено порушень статті 13 Конвенції.Загальні принципи, яких дотримувався ЄСПЛ при ухваленні цього рішеннясвідчать про допущення щодо ОСОБА_18 таких порушень Конвенції, які, неможливо відновити у вигляді того стану чи становища, що існували до їх вчинення.
У таких випадках засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування моральної шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру. Виконання цих заходів покладається на компетентні органи державної влади.
З урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у  певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини від 19  січня 2000 року, встановлене ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов`язань може бути підставою для перегляду судових рішень лише в тому випадку, коли можна досягти на національному рівні restitutioinintegrum (повного відновлення), тобто відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції.
Щодо ОСОБА_18 таке повне відновлення попереднього юридичного стану, зокрема шляхом перегляду судового рішення, не є можливим, оскільки ЄСПЛ констатував порушення Конвенції лише щодо довічного ув`язнення без перспективи звільнення і обмежень сімейних візитів без будь-якої індивідуальної оцінки ризиківта не зробив висновку про порушення конвенційних прав заявника під час розгляду в судах справи щодо нього.
Отже, підстави для відкриття провадження за заявою ОСОБА_18 про перегляд постанови Івано-Франківського обласного суду від 02 червня 2000 року відсутні.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата 
постановила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_18 про перегляд за виключними обставинами постанови Івано-Франківського обласного суду від02 червня 2000 року.
Заяву ОСОБА_18 з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                         ОСОБА_1 
Судді:                                     ОСОБА_2                                              ОСОБА_10 
ОСОБА_3                                            ОСОБА_11 
ОСОБА_4                                                ОСОБА_12 
ОСОБА_5                                             ОСОБА_14 
ОСОБА_6                                                  ОСОБА_13 
ОСОБА_7                                         ОСОБА_15 
ОСОБА_8                                                ОСОБА_16 
ОСОБА_9                                           ОСОБА_17