УХВАЛА

30 липня 2021 року 
Київ
справа №620/5029/21
адміністративне провадження №К/9901/26102/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
судді-доповідача - Бевзенка В. М.,
суддів:                     Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,
перевіривши касаційну скаргу Лапоши Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі № 620/5029/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021, позов повернуто на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Вказана ухвала була оскаржена у апеляційному порядку.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021, апеляційну скаргу Лапоши Дмитра Юрійовича (далі - скаржник), який діє в інтересах ОСОБА_1 повернуто скаржнику.
Не погоджуючись із вказаними судовим рішеннями, скаржник оскаржив їх у касаційному порядку.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на таке.
Щодо оскарження ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частинами 2 та 3 статті 328 КАС України встановлено вичерпний перелік ухвал суду першої та апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Зокрема у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 КАС України, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Тлумачення наведених норм у своєму взаємозв`язку дають підстави дійти висновку про те, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, зазначені у частині 2 статті 328 КАС України.
Отже, оскарження такого виду судового рішення, як ухвала суду першої інстанції, яку не переглянуто судом апеляційної інстанції, за приписами статті 328 КАС України не передбачено.
Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків, щодо можливості оскарження ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021, яка не переглянута Шостим апеляційним адміністративним судом.
За правилами пункту 1 частини 1 статті 333 КАС, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи наведене у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Лапоши Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 слід відмовити.
Щодо оскарження ухвали Шостого окружного адміністративного суду від 24.06.2021.
При постановленні оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу, оскільки до апеляційної скарги не було надано документ, що посвідчує повноваження Лапоши Дмитра Юрійовича на подачу та підписання апеляційної скарги, тобто, Лапоша Дмитро Юрійович у розумінні статей 55, 59 КАС України є неналежним представником у цій справі.
Суд погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Частинами 1, 3 статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини 1 статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.
Довіреність фізичної особи має бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою (частина 2 статті 59 КАС України).
За приписами частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
У свою чергу до касаційної скарги додано документ із назвою «Довіреність» від 17.05.2021 наступного змісту: «Я, ОСОБА_1 , уповноважую Лапошу Дмитра Юрійовича представляти мої інтереси в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Довіреність видана з правом передоручення іншим особам. Довіреність дійсна до моменту її скасування».
Частиною 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною 1 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Відповідно до статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
У тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), прізвища, імена, по батькові (повне найменування юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посаду, яку вони займають.
Таким чином, Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, обґрунтовано застосував положення пункту 1 частини 4 статті 298 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права. 
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись пунктами 1, 5 частини 1 статті 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Лапоши Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі № 620/5029/21.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Лапоши Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі № 620/5029/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В. М. Бевзенко
Судді                                                                                                              А. А. Єзеров
                                                                                                              С. М. Чиркін