ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/11386/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №160/11386/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Міністерства оборони України, третя особа - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки  Міністерства оборони України  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа – Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:
- визнати протиправним п. 35 протоколу Міністерства оборони України від 30 липня 2020 року №110 про відмову ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі - 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , одноразову грошову допомогу як особі, яка втратила частково працездатність без встановлення інвалідності - 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, та в порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975;
- зобов`язати Міністерство оборони України у строк встановлений судом, подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання ухваленого судом рішення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  14 грудня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним п. 35 протоколу Міністерства оборони України від 30 липня 2020 року №110 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі - 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), одноразової грошової допомоги, як особі, яка отримала поранення під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 70-ти кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2020 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій, про що свідчить копія  посвідчення від 03.04.2015 року (Серія НОМЕР_2 ),  яка наявна в матеріалах справи.
Постановою 18 Регіональної військово-лікарської комісії від 26.03.2020 року №720 затверджено свідоцтво про хворобу №626 позивача ОСОБА_1 . З свідоцтва про хворобу №626 встановлено, що 25.02.2020 року госпітальна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_4 №681/мс від 30.01.2020 року, провела медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби   ОСОБА_1  та під час медичного огляду комісією було встановлено причинний зв`язок захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини.
Відповідно до витягу із наказу  командира військової частини НОМЕР_4 полковника ОСОБА_2 (по стройовій частині) від 28.02.2020 року №53 прапорщика ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу військової інспекції безпеки дорожнього руху військової частини НОМЕР_4 , звільненого наказом начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 31 січня 2020 року № 3-РС з військової служби у запас за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". З 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини, зняту з усіх видів забезпечення. 
31.03.2020 року за вих. №927 позивач отримав від Соборного РТЦК та СП за підписом військового комісара направлення для проходження медичного огляду щодо встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності. 07.04.2020 року позивачу було видано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та поставлено на військовий облік. 
18.06.2020 року ОСОБА_1 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 010879 від 18.06.2020 р.
У зв`язку із цим, 19.06.2020 року ОСОБА_1 через Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся із заявою для отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із втратою 25% працездатності в наслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини з 18.06.2020 року, відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА № 010879 від 18.05.2020р.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.07.2020 року №110 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби 28.02.2020, а 18.06.2020 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби .
20.08.2020 року за №7/12605/7 листом військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_3 повідомлено позивачу про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та направлено виписку із протоколу від 30.07.2020 року №110.
Не погоджуючись з вищевказаною відмовою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що комісія МОУ, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги безпідставно зазначили про  недотримання позивачем строків звернення за одноразовою грошовою допомогою з огляду на те, що фактично захворювання,  пов`язане із захистом Батьківщини підтверджується свідоцтвом про хворобу від 25.02.2020 року № 626Є. затвердженої Регіональною військово-лікарською комісією від 26.03.2020 року та враховуючи дату звільнення позивача з військової служби 28.02.2020 року, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.  
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені       Конституцією       та законами України.
Згідно із    статтею 41 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”      виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Частиною першою   статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною другою статті 16-2 Закону № 2011-XII   передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2    статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Приписами підпункту 7 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Відповідно до частини дев`ятої     статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно із пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
Згідно із пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Згідно із пунктом 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було звільнено з військової служби з 28.02.2020 року. 
19.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про виплату одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону № 2011-XII, до якої також було додано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №010879 від 18.06.2020 року, в якій визначено ступінь втрати працездатності 25 %, пов`язане із захистом Батьківщини, на підставі свідоцтва про хворобу №626 від 25.02.2020 року. 
Крім того, Постановою 18 Регіональної військово-лікарської комісії від 26.03.2020 року №720 затверджено свідоцтво про хворобу № 626 позивача ОСОБА_1 . З означеного свідоцтво про хворобу №626 встановлено, що 25.02.2020 року госпітальна військово-лікарська комісія в/ч НОМЕР_3 за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_4 №681/мс від 30.01.2020 року, проведено медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби   ОСОБА_1 . Під час медичного огляду комісією було встановлено причинний зв`язок захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини.
Отже, вищезазначеною довідкою огляду МСЕК позивачу встановлено втрату працездатності внаслідок травми, захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, з 18.06.2020 року.
Водночас, колегія суддів також погоджується з доводами позивача стосовно того, що з огляду на гостру респіраторну хворобу COVID-19, усі державні органи, установи, підприємства, заклади різних форм власності, в тому числі заклади охорони здоров`я (лікарні) ввели відповідний режим роботи щодо прийому громадян, з метою не розповсюдження зараження. У зв`язку з застосованими на території України карантинними обмеженнями, позивач був обмежений в можливості для проходження відповідного медичного огляду своєчасно та встановлення факту втрати працездатності, в межах трьох місячного строку. Відразу, після пом`якшення карантинних обмежень на початку червня 2020 року позивач пройшов медичну комісію, якою і було встановлено тимчасову втрату працездатності.
Таким чином, враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби 28.02.2020 року, захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини отримав 25.02.2020 року, що вставлено відповідною медичною довідкою, отриманою позивачем у найкоротший термін з урахуванням запроваджених на території України карантинних обмежень, колегія суддів вважає протиправною  відмову відповідача у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності, відповідно до       статті 16 Закону № 2011-XII       та згідно Порядку №975.
Крім того, колегія суддів вважає протиправними доводи відповідача стосовно пропуску позивачем тримісячного строку звернення за одноразовою грошовою допомогою, оскільки відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII  військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги в тому числі й після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04.03.2020 у справі № 826/6846/16 та від 29.04.2020 у справі 760/9823/16-а та відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України застосовується судом при вирішенні даної справи.
При цьому, в оспорюваному рішенні відповідачем визначено, що захворювання позивача, пов`язане із захистом Батьківщини, сталося 25.02.2020 року.
Таким чином, суд вважає, що твердження відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, встановлено понад тримісячний строк після звільнення з військової служби, є помилковими.
Інших підстав для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в пункті 22 рішення Комісії, оформленого протоколом № 147 від 01.11.2019, не наведено.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі №160/11386/20 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко