УХВАЛА

05 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 804/5067/16
адміністративне провадження № К/9901/26914/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року в справі №804/5067/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про стягнення вихідної допомоги та компенсації за затримку розрахунку, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області ( далі  - ГУ МВС України в Дніпропетровській області), у якому просив стягнути вихідну допомогу та компенсацію за затримку розрахунку.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії ГУ МВС в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі відповідно до довідки про основні види грошового забезпечення від 25 жовтня 2016 року №131;
- стягнуто на ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку, починаючи з                   06 листопада 2015 року в розмірі грошового забезпечення відповідно до довідки про основні види грошового забезпечення від 25 жовтня 2016 року №131 по день фактичного розрахунку.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року  рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково:
- зобов`язано ГУ МВС України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби на підставі довідки про основні види грошового забезпечення від 25 жовтня 2016 року №131;
- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року і постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня    2019 року  позов задоволено частково:
- стягнуто з ГУ МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 10891,32 грн;
- стягнуто з ГУ МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період із 07 листопада                  2015 року по 05 вересня 2019 року в розмірі 91373,28 грн;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня             2019 року скасовано в частині задоволених позовних вимог та в цій частині прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено;
- у решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від                      05 вересня 2019 року залишено без змін.
19 липня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року в справі №804/5067/16.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: стягнення вихідної допомоги та компенсації за затримку розрахунку.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника сектору дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті                12 КАС України у системному зв`язку з положеннями примітки до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі), суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Водночас передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, Судом не встановлені та скаржник на такі не посилається.
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не зазначив випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України,  у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від    04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від    22 червня 2021 року в справі №804/5067/16.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур 
                                                                                                      С.А. Уханенко