ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5608/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лобан Д.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна податкова служба України  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Чернігівській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Чернігівській області №76/25-01-04-17-14 від 30.09.2020 про анулювання реєстрації платника єдиного податку;
- зобов`язати відповідача поновити фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку третьої групи з моменту обрання ним спрощеної системи оподаткування.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ним правомірно прийнято рішення про анулювання реєстрація платника податку щодо позивача з огляду на встановлення наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ним сплачувався єдиний податок у відповідному розмірі та у строки встановлені законодавством однак на помилковий бюджетний рахунок, що не призвело до будь-яких збитків до держаного бюджету, однак стало підставою для нарахування відповідачем податкового боргу, однак при вирішенні питання щодо анулювання реєстрації платника відповідачем не було дотримано процедуру, визначену у п.299.11 ст.299 ПК України. 
Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала. Будь-які її письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
В силу п.3 ч.1 ст.311 КАС України, беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 10.01.2006 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та перебував на обліку на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку третьої групи зі сплатою єдиного податку в розмірі 5% від суми отриманого доходу.
Відповідно до інтегрованої картки платника податку за ФОП ОСОБА_1 обліковувався податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18050400), а саме станом на:
01.03.2020 - 15641,30 грн; 01.04.2020 - 15641,30 грн; 01.05.2020 - 15641,30 грн; 01.06.2020 - 31585,17 грн; 01.07.2020 - 31585,17 грн; 01.08.2020 - 31585,17; 01.09.2020 - 47529,03 грн (а.с.53-54).
30.09.2020 ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято рішення №76/25-01-4-17-14 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (а.с.13-14).
ФОП ОСОБА_1 оскаржив вказане рішення до ДПС України, однак рішенням від 02.12.2020 № 34036/6/99-00-04-04-03-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 76/25-01-04-17-14 від 30 вересня 2020 року - без змін.
Не погоджуючись із рішенням про анулювання реєстрації платника єдиного податку, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що помилкове визначення коду бюджетної класифікації у призначенні платежу у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, при цьому факт наявності у платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки, що відповідачем здійснено не було.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно з п.299.1 ст.299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Положеннями пп.3 п.299.10 ст.299 ПК України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом   298.2.3 пункту 298.2 статті 298   цього   Кодексу.
Відповідно до ппп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК Україниплатники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Пунктом 300.1 ст.300 ПК України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до ПКУ за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Нормами п.299.11 ст.299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Разом з тим, в даному випадку рішення ГУ ДПС у Чернігівській області прийнято рішення від 30.09.2020 №76/25-01-4-17-14 про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 не на підставі акту перевірки, оскільки перевірки позивача не проводилась, а за наслідком аналізу даних ІКП в результаті якого встановлено обставину щодо наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Наведене свідчить про порушення контролюючим органом процедури прийняття спірного рішення, яке прийнято за відсутності законодавчо визначеної підстави - акта перевірки.
Крім того, згідно з п.31.1 і 31.3 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст. 38 ПК України).
Як вбачається з інтегрованої картки платника податків позивача, за ним обліковувався податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18050400) станом на: 01.03.2020 - 15641,30 грн; 01.04.2020 - 15641,30 грн; 01.05.2020 - 15641,30 грн; 01.06.2020 - 31585,17 грн; 01.07.2020 - 31585,17 грн; 01.08.2020 - 31585,17; 01.09.2020 - 47529,03 грн (а.с.53-54).
В той же час, в матеріалах справи наявні копії платіжних доручень про сплату позивачем грошових зобов`язань з єдиного податку, зокрема платіжним дорученням №7 від 20.01.2020 на суму 17223,74 грн, №11 від 14.04.2020 на суму 15943,87 грн, №11 від 15.07.2020 на суму 15943,90 грн з призначенням платежу сплата єдиного податку з фізичної особи 5% за 4й квартал 2019, 1й квартал та 2й квартал 2020 року відповідно (а.с.15-17).
Позивач визнає, що при сплаті єдиного податку за 4й квартал 2019, 1й квартал та 2й квартал 2020 року у платіжних дорученнях ним були зазначені помилкові банківські реквізити, внаслідок чого сплачені ним кошти не надійшли на вірний казначейський рахунок по сплаті єдиного внеску, а на казначейський рахунок для сплати військового збору та 23.09.2020 ним було подано до ГУ ДПС у Чернігівській області заяву про повернення сплачених за вказаними платіжними дорученнями коштів в рахунок бюджетної заборгованості по сплаті єдиного податку (а.с.12).
Відповідно до ч.1 ст. 43 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Згідно з ч.5 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Пунктом 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.
Водночас, враховуючи, що позивачем було сплачено грошове зобов`язання з єдиного податку у визначені законодавством строки, та відповідні суми надійшли до державного бюджету незважаючи на помилку при ініціюванні грошового переказу, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для застосування до позивача наслідків, передбачених п.299.11 ст.299 ПК України. 
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності законодавчо визначених підстав для прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку та погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 
Текст постанови виготовлено 23 вересня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма