ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 200/6096/19(2-а/932/227/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року в адміністративній справі №200/6096/19 (2-а/932/227/20) (головуючий суддя першої інстанції Кошля А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Сай Антона Володимировича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 17.04.2019 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Сай Антона Володимировича, в якому просив скасувати постанову серії ІП №000936, яка винесена відповідачем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, на власника транспортного засобу ОСОБА_1 .
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 21 березня 2019 року інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Сай Антоном Володимировичем було залишено на лобовому склі автомобіля Renault 25 з державним номерним знаком  НОМЕР_1 повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ІП №000936 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, про те що власник транспортного засобу ОСОБА_1 21 березня 2019 року о 15:30 за адресою: АДРЕСА_1 порушила п.15  ПДР  України та скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.  122, ч. 3 ст.  122, ч. 1 ст. 152-1  , ч. 2. ст. 152-1  КУпАП. 
З оскаржуваною постановою позивач не згодна та вважає, що вона підлягає скасуванню з тих підстав, що постанова є незаконною та такою, що була винесена з надуманих підстав. При складанні постанови відповідачем не було зібрано доказів, що підтверджують факт вчинення правопорушення. Також на вказаному в повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності веб-сайті, а саме dniprorada.gov.ua/uk/page/inspekciya-z-pitan-kontrolyu-za-parkuvannyam-dniprovskoi-miskoi-rаdі, були відсутні матеріали, що підтверджують момент вчинення правопорушення до моменту подання скарги від 29 березня 2019 року вх. 145/05-05 про скасування постанови про притягнення до адміністративного стягнення серії ІП №000936. 
Окрім цього позивачу було надіслано копію постанови лише з відповіддю на скаргу №4/3-1174 від 08.04.2019 року, яку позивач отримала поштою 15.04.2019 року, що є порушенням ст.279-1  Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також надіслано скріншот наявності зображення транспортного засобу НОМЕР_1 , в момент вчинення адміністративного правопорушення, що не є належним та допустимим доказом.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову серії ІП №000936 від 21 березня 2019 року, яка винесена інспектором з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Сай А.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого в автоматичному режимі, на власника транспортного засобу.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначається, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Позивач та відповідач не надали суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу.
Сторони про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови відповідача, 21.03.2019 року о 15.30 год. ОСОБА_1 у м. Дніпро навпроти буд. №12 по вул. Глінки зупинила транспортний засіб Renault 25  номерний знак НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку « 3.34» Зупинка заборонена, чим порушено п.15.9 Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1  ст.122 КУпАП (а.с.9-10).
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..
Позивачем не заперечується та не спростовується той факт, що вона є власником транспортного засобу Renault 25 з номерним знаком НОМЕР_1 , та вказаний автомобіль зареєстрований на її ім`я.
Зазначена вище обставина визнається учасниками справи, та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що окрім постанови, яка оскаржується, доказів на підтвердження вини позивача щодо скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст.122 КУпАП, в розумінні положень  ст.251 КУпАП, матеріали справи не містять і відповідачем не надано.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Згідно підпункту «в» пункту 8.4  Правил дорожнього руху  дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, якщо здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Так, в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказано, що позивачем було порушено пункт 15.9  Правил дорожнього руху - «Зупинка забороняється».
При цьому, вказаний пункт містить підпункти «а-и», проте відповідач не зазначив, який саме підпункт порушила позивач.
Таким чином, викладена в оскаржуваній постанові фабула адміністративного правопорушення не відображає істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1  ст. 122 КУпАП, що є порушенням вимог щодо форми постанови.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина перша  статті 122 КУпАП  передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
З фотознімків, наданих відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, неможливо встановити факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме зупинки 21.03.2019 транспортного засобу Renault 25  номерний знак НОМЕР_1 в межах знаку 3.34 Зупинка заборонена, оскільки на фотознімках зображено лише автомобіль, встановити наявність та розташування знаку на вказаних фотознімках неможливо (а.с.23, 24, 25, 26). 
Крім того на даних фотознімках відсутня горизонтальна розмітка жовтого кольору, що позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів та розташовується біля краю проїзної частини або по верху бордюру. 
Крім того, два з наданих суду фотознімків були зроблені в інший час та не містять даних, передбачених приміткою  ст.14-2 КУпАП, відповідно до якої режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів (а.с.25, 26).
Також, відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП  адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність постанови серії ІП №000936 від 21 березня 2019 року, яка не місить чіткого зазначення самого правопорушення, не зазначено підпункт пункту 15.9 ПДР України.
За таких обставин, для позивача відсутня правова визначеність правопорушення, яке до неї застосовано, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272  Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня           2021 року в адміністративній справі №200/6096/19 (2-а/932/227/20) залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року в адміністративній справі №200/6096/19 (2-а/932/227/20) залишити без змін. 
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак