ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 р.	Справа № 520/17142/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліот Логістік" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.04.21 року по справі № 520/17142/2020
          за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліот Логістік"  
          до          Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області,утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України                  
          про визнання протиправною та скасування вимоги,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аліот Логістік" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, в якому просив. з урахуванням збільшення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4855-17 від 06 листопада 2020 року на суму 97778,08 гривень;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області вчинити дії щодо виключення даних з інформаційної системи органу доходів і зборів щодо наявності у ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК" (ідентифікаційний код юридичної особи: 38550660) недоїмки, штрафу, пені в сумі 97778,08 гривень;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.09.2019 №000239806 на загальну суму 72716,19 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога Головного управління ДПС у Харківській області №Ю-4855-17 від 06.11.2020 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 97778,08 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що єдиною підставою для внесення інформації до підсистеми "Податковий аудит" ІТС "Податковий блок" є результати проведеної перевірки ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК", проте жодної перевірки відносно позивача не проведено. Станом на 11.02.2019 ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК" не мало жодної заборгованості. 07.03.2019 позивач сплатив самостійно нарахований обов`язковий платіж з ЄСВ за січень 2019 року у розмірі 7344,48 грн. Проте, відповідно до розрахунку відповідача, 23.02.2019 до позивача безпідставно застосовуються штрафні санкції у розмірі 191,84 грн. та збільшуються до 80060,26 грн. Відповідно до розрахунку відповідача, 28.02.2019 до позивача безпідставно застосовуються штрафні санкції у розмірі 58,75 грн. та збільшуються до 72715,78 грн. В результаті за  період з 23.02.2019 по 31.07.2020 у позивача утворилась заборгованість у розмірі 97778,08 грн. Тобто, відповідачем самостійно нараховано суми недоїмки, штраф, пеня, що стало в подальшому підставою для формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки). Щодо Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.09.2019 №000239806 на загальну суму 72716,19 грн. позивач зазначає, що вказане рішення позивачем не отримувалось, у рішенні відсутні дата надсилання та підпис директора ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК". При цьому, оскільки позивач був зареєстрований як суб`єкт господарювання у м. Луганськ, він був звільнений від обов`язку сплати ЄСВ з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції. Таким чином, у порушення абз. 3 п. 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування" контролюючий орган протиправно відобразив в інформаційній системі органів доходів і зборів інформацію щодо наявності у ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК" недоїмки з ЄСВ.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІ" подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначає, що спірна вимога та рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними, оскільки прийняті всупереч нормам чинного законодавства.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що підставою винесення контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 № Ю-4855-17 є факт існування заборгованості (недоїмки) по єдиному внеску у розмірі 97752,07 гривень, в тому числі заборгованість по рішенням про застосування штрафних санкцій від 07.02.2019 №0002395806 на загальну суму 72716,19 гривень та від 21.08.2019 №0048505806 на загальну суму 25036,29 гривень. Щодо застосування положень п. 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування" відносно позивача, відповідач зазначає, що підставою для звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану є заява платника єдиного внеску, яка подана ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за закінчення антитерористичної операції. При цьому, період не виконання обов`язків платника єдиного соціального внеску починається з лютого 2019 року, тобто коли позивач вже знаходився на обліку органах доходів і зборів, розташованих на території підконтрольній уряду України.
Відповідно до положень ч. 4  ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК" зареєстроване як юридична особа, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та перебувало на обліку в ГУ ДПС у Луганській області. З 07.06.2016 ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК" перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області.
11.10.2019 ГУ ДПС у Харківській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4855-17, яка оскаржена позивачем до ДПС України.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 27.11.2019 №11039/6199-00-08-06-01 вимога від 11.10.2019 №Ю-4855-17 скасована, оскільки до загальної суми недоїмки включено суми штрафної санкції та пені згідно рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21.08.2019 №0048505806 ДФС у Харківській області, яке на день формування оскаржуваної вимоги є неузгодженим та оскаржено позивачем в адміністративному порядку. Однак, скаргу позивача задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Харківській області провести у відповідність інтегровану картку платника, сформувати та направити нову вимогу, з урахуванням вищенаведеного, згідно вимог чинного законодавства.
Після узгодження рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21.08.2019 №0048505806 на адресу позивача направлено вимогу від 06.11.2020 Ю-4855-17.
Підставою винесення контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 № Ю-4855-17 є факт існування заборгованості ( недоїмки) по єдиному внеску у розмірі 97752,07 гривень, в тому числі заборгованість по рішенням про застосування штрафних санкцій від 07.02.2019 №0002395806 на загальну суму 72716,19 гривень та від 21.08.2019 №0048505806 на загальну суму 25036,29 гривень.
Рішення від 07.02.2019 №0002395806 нараховано на підставі: штраф у розмірі 1153,34 грн. за період з 22.10.2013 до 06.01.2017; штраф у розмірі 17548,51 грн. за період з 21.01.2015 до 30.01.2019; пеня у розмірі 54014,34 грн. за період з 21.01.2015 до 30.01.2019.
Вказане рішення отримано платником 13.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Рішення від 21.08.2019 №0048505806 нараховано на підставі: штраф у розмірі 14147,73 грн. за період з 21.03.2018 по 28.02.2019; пеня у розмірі 1088846 грн. за період з 21.03.2018 по 28.02.2019.
Вказане рішення отримано платником 23.08.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Рішення від 21.08.2019 №0048505806 оскаржувалось платником в адміністративному порядку до ДПС України, однак рішенням про результати розгляду скарги ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК" від 03.10.2019 №4330/6/99-00-08-06-01 скаргу платника податків залишено без задоволення, а рішення про застосування штрафних санкцій без змін.
Не погодившись з вимогою від 06.11.2020 Ю-4855-17 та рішенням контролюючого органу про застосування штрафних санкцій, позивач оскаржив їх до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено    Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.
Як зазначено у пункті 2 частини статті 1 згаданого Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Приписами частини одинадцятої статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону України №2464-VI).
Відповідно ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:
1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;
2) у разі сплати єдиного внеску готівкою день прийняття до виконання банком або іншою установою членом платіжної системи документа та переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Згідно до ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених Законом №2464, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається за формою згідно з додатком 12 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція).
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.
При застосуванні штрафів, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
Суми пені та штрафів, передбачених Законом №2464, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.
Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі.
Згідно ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення нарахування та сплати єдиного внеску.
Відповідно до вимог Інструкції №449 розрахунок фінансової санкції (за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску) здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
Отже, визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме: зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК", які відображують несвоєчасну сплату єдиного внеску а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).
Згідно даних інформаційної системи фіскального органу позивачем належним чином не виконувались норми частини 8 ст. 9 Закону № 2464.
Отже, порушення встановлених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строків сплати єдиного внеску є підставою для застосування до платника штрафних санкцій та нарахування пені.
Оскільки позивачем було порушено вимоги статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", то відповідачем на законних підставах прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Вказане підтверджується  розрахунком штрафних санкцій і пені, копією інтегрованої картки платника, яка міститься в матеріалах справи.
Щодо посилань позивача стосовно звільнення від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", колегія суддів зазначає наступне.
Законом України №1669-VII від 02.09.2014 "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набрав чинності 15.10.2014, у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-3 (у наступному 9-4) такого змісту:
"9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану".
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Колегія суддів зазначає, що пункт 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" звільняє платників ЄСВ від відповідальності не в залежності від їх місцезнаходження, а в залежності від знаходження на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".
Матеріалами справи встановлено, що з 07.06.2016 позивач перебуває на обліку в ГУ ДПС у Харківській області та м. Харків не віднесено до переліку міст, де проводилася антитерористична операція відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, тому з 07.06.2016 у відповідача були підстави для нарахування зобов`язань з ЄСВ.
Аналогічна правова позиція наведена у рішенні Верховного суду від 30 березня 2018 року у зразковій справі №812/292/18-а. Зокрема, Верховний суд зазначив, що, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.
Також, аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2020 по справі № 200/2402/19-а.
Відтак, з червня 2016 року позивач не заходиться на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.
Період невиконання обов`язків платника ЄСВ починається з лютого 2019 року.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.09.2019 №000239806 на загальну суму 72716,19 грн. не підлягають задоволенню.
Щодо вимог в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4855-17 від 06.11.2020 на суму 97778,08 грн. та зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області вчинити дії щодо виключення даних з інформаційної системи органу доходів і зборів щодо наявності у ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСТІК" недоїмки, штрафу, пені в сумі 97778,08 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим  Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.
У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними    Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою    наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449).
Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Згідно п. 3 розділу VI Інструкції №449 Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.
Відповідно до п. 4 роз. VI Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.
Відповідно до п. 5 розділу VI Інструкції №449 протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені. У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку. Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу. У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності). Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності) надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби.
Отже, підзаконний нормативно-правовий акт наділяє орган доходів і зборів правом на формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) у випадку збільшення/зменшення суми боргу (недоїмки) платника із включенням до неї усього періоду виникнення такої недоїмки та всіх попередньо нарахованих сум, однак у випадку формування нової вимоги про сплату боргу (недоїмки) у випадку лише зростання суми боргу (недоїмки) платника та після проходження процедури узгодження і оскарження така вимога подається до органу державної виконавчої служби тільки на суму зростання боргу (недоїмки).
Матеріалами справи встановлено, станом на 06.11.2020 ТОВ "АЛІОТ ЛОГІСІК" мало заборгованість з єдиного внеску, у зв`язку з чим сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 №Ю-4855-17 та направлено позивачу засобами поштового зв`язку.
Вказана вимога винесена на підставі не сплачених нарахувань, а саме: рішення від 07.02.2019 №0002395806 та від 21.08.2019 №0048505806.
Доказів погашення заборгованості з єдиного внеску по даній вимозі до суду першої та апеляційної інстанції не надано.
Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Отже, підстави для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 за № Ю-4855-17 відсутні.
Таким чином, Головне управління ДПС у Харківській області правомірно, згідно положень Інструкції №449, надіслало позивачу вимогу від 06.11.2020 за № Ю-4855-17, якою позивачу нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 97752,07 грн. Відтак, спірна вимога прийнята ГУ ДПС в Харківській області за наявності для цього підстав, у межах своїх повноважень та у законний спосіб, тому підстави для визнання цієї вимоги протиправною та її скасування відсутні.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліот Логістік"  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 по справі № 520/17142/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  05.08.2021 року