П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  600/2340/20-а 
                                                                                                                 Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В. 
                                                                                                                 Суддя-доповідач:  Франовська К.С. 
01 липня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС  у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Підприємства "Дім"  Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир  та добробут інвалідам" до Головного управління ДПС  у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень, 
В С Т А Н О В И В :

Підприємство "ДІМ" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідів" (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому просить :
- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області форми "В1" №0015891204 від 08.11.2017 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 339801,00 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 169900,50 грн;
- скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області форми "В4" №0015911204 від 08.09.2017 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми  податку на додану вартість на суму 20143700,00 грн, які прийняті на підставі акту перевірки від 25.10.2017 р. №4430/24-13-12-04/12/35158255.
Позов вмотивовано тим, що застосування позивачем нульової ставки податку на додану вартість було здійснено з дотриманням норм чинного законодавства, а саме положень пункту 8 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Наголошено, що застосування вказаної правової норми в частині визначення безпосереднього виготовлювача не ставиться в залежність від наявності повного технологічного циклу виготовлення такого товару, а вимагається лише наявність процесу переробки (обробки, інших видів перетворення), а також,  що сума витрат має бути не менше 8% продажної ціни таких виготовлених товарів. Підприємством позивача у періоді, що перевірявся, отримувався цемент, у складі якого містилися сторонні домішки, а пакування його вже здійснювалось без таких домішок, що, зокрема, вказує на те, що у процесі обробки створювався новий товар (цемент пакований) із характеристиками, що істотно відрізняють його від вихідних складових.
Окремо позивач наголошував на тому, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства були зроблені за наслідками проведення камеральної перевірки, під час якої будь-які первинні документи не перевірялись.
19.11.2021 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/2340/20-а відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року адміністративний позов Підприємства "Дім"  Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир  та добробут інвалідам" задоволено.
Скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області форми "В1" №0015891204 від 08.11.2017 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 339801,00 грн та застосування штрафних санкцій в сумі 169900,50 грн.
Скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області форми "В4" №0015911204 від 08.09.2017 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми  податку на додану вартість на суму 20143700,00 грн, які прийняті на підставі акту перевірки від 25.10.2017 р. №4430/24-13-12-04/12/35158255.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Чернівецькій області виконати вимоги п.200.15 ст. 200 Податкового кодексу України щодо надання органу казначейства, у строки визначені Кодексом, висновки щодо відшкодування з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 339801,00 грн.
Стягнуто на користь підприємства "ДІМ" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідів" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області судові витрати (судовий збір) у сумі 21020,00 грн.
Не погодившись з рішеннями судів, ГУ ДПС в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову в позові.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги контролюючий орган зазначає, що  підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень був висновок про те, що у періоді, який перевірявся, підприємство неправомірно, на думку податкового органу, застосувало нульову ставку оподаткування податком на додану вартість до операцій з фасування цементу, оскільки всупереч п. 8 підрозділу 2 розділу XX ПК України позивач не являється безпосереднім виготовлювачем цементу.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін як законні та обґрунтовані.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних міркувань.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» ця касаційна скарга розглядається в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (до 8 лютого 2020 року).
У спірному періоді Підприємство «ДІМ» згідно з пунктом 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України застосовувало нульову ставку ПДВ до операцій з фасування цементу. За позицією позивача, він правомірно користувався вказаною пільгою, здійснюючи операції із безпосереднього виготовлення продукції, а саме цементу пакованого.
Натомість, за позицією відповідача, господарські операції із фасування цементу у паперові мішки не можна вважати переробкою (обробкою чи іншими видами перетворення) у розумінні поняття «безпосереднє виготовлення», що наведене у пункті 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Отже, спірним у цій справі питанням є, зокрема, застосування положень пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України в частині визначення критеріїв, за наявності яких товар вважається безпосередньо виготовленим.
Відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
За загальним правилом, наведеним у пункті 187.1 статті 187 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що на період до 1 січня 2020 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю, де кількість інвалідів, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва.
Безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, внаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.
Зазначені підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право застосовувати цю пільгу за наявності реєстрації у відповідному контролюючому органі, яка здійснюється на підставі подання відповідної заяви платника податку про бажання отримати таку пільгу та позитивного рішення уповноваженого органу відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".
При порушенні вимог цього пункту платником податку контролюючий орган скасовує його реєстрацію як особи, що має право на податкову пільгу, а податкові зобов`язання такого платника податку перераховуються з податкового періоду, за наслідками якого були виявлені такі порушення, відповідно до загальних правил оподаткування, встановлених цим Кодексом, та з одночасним застосуванням відповідних фінансових санкцій.
Податкова звітність таких підприємств та організацій надається у порядку, встановленому законодавством.

З аналізу наведених правових положень слідує, що застосування нульової ставки оподаткування податком на додану вартість, передбаченої підпунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, можливе за умови дотримання сукупності наступних критеріїв:
- постачання товарів та послуг (за виключенням: підакцизних товарів; послуг при проведенні лотерей і розважальних ігор; послуги з постачання товарів, отриманих у межах посередницьких договорів, договорів довірчого управління, а також інших цивільно-правових договорів, за якими постачання товарів здійснюється від імені та за дорученням іншої особи без передачі права власності на них) має здійснюватись виключно підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю;
- кількість осіб з інвалідністю за основним місцем роботи має становити протягом попереднього звітного періоду не менше 50 % середньооблікової чисельності штатних працівників;
- фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва;
- товари та послуги мають бути виготовленими безпосередньо таким підприємством;
- наявність реєстрації підприємства або організації у відповідному контролюючому органі на підставі позитивного рішення уповноваженого органу відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".
За визначенням, наведеним у підпункті 8 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України,  для того, щоб вважати відповідну діяльність безпосереднім виготовленням необхідно, щоб під час такої діяльності працівниками підприємства здійснювалась саме переробка (обробка, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, поряд із понесенням на таку переробку суми витрат у розмірі не меншому, ніж 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.
Під переробкою слід розуміти такий технологічний процес, що здійснюється на підприємстві, внаслідок якого змінюється форма, властивості чи склад сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів (в тому числі готової  продукції) задля отримання нової продукції. Така переробка має бути наслідком трудової діяльності працівників зазначених підприємств, на що також вказував і Верховний Суд України в постанові від 30 вересня 2009 року (справа № 21-1300во09).
Таким чином, вказана пільга з оподаткування пов`язана, серед іншого, із виготовленням підприємствами певного нового товару внаслідок переробки (обробки, іншого перетворення).

Вирішуючи у зв`язку з викладеним даний спір, колегія суддів зазначає наступне.
У період, який перевірявся відповідачем, позивач закуповував цемент (навальний) у ПАТ "Івано-Франківськцемент", що відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7-46:2010 згідно Сертифіката відповідності серії ВГ №UA UA 1.090.0009058-17, виданого ПАТ "Івано-Франківськцемент" на портландцемент марки 500 з високою ранньою міцністю на основі клінкеру нормованого складу (ПЦ І-500Р-Н); портландцемент з шлаком марки 500 з високою ранньою міцністю на основі клінкеру нормованого складу (ПЦ ІІ/А-Ш-500Р-Н); портландцемент з шлаком марки 400 з високою ранньою міцністю на основі клінкеру нормованого складу (ПЦ ІІ/А-Ш-400Р-Н); портландцемент з поцуланою П марки 400 з високою ранньою міцністю на основі клінкеру нормованого складу (ПЦ ІІ/А-П-400Р-Н); портландцемент композиційний з шлаком Ш, вапняком В та пуцоланом П марки 400 з викою ранньою міцністю на основі клінкеру нормативного складу (ПЦ ІІ/Б-К (ІІІ-В-П) – 400Р-Н)
Закуплений цемент доставлявся до позивача, де здійснювався технологічний процес по обробці (відділенні сторонніх домішок) з метою відновлення, забезпечення його властивостей та якості, що вимагаються ДСТУ Б В.2.7-112-2002, та дозволяло б здійснити його пакування на спеціальному дозувально-пакувальному обладнанні.
Судом встановлено, що при проведенні вхідного контролю (в тому числі тонкість помелу, виявлення наявності сторонніх частин, пильності тощо) позивачем здійснювався запис в журналі реєстрації вхідного контролю цементу та зазначалося про виявленні сторонні домішки або комкування, які належить відділити від цементу шляхом очистки, тобто провести обробку (Т.1 а.с. 72 – 77).
Згідно записів які містяться у вказаному журналі вбачається, що частина цементу, який надходив на підприємство "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" містив сторонні домішки, комкування, пильність, гідративні частини, що викликані перепадом температури цементу при завантаженні у вагони-хопери та впливом природних факторів (вологість повітря, замокання при транспортуванні та інші).
Також в судовому засіданні досліджений Технологічний регламент на виробництво з пакування цементу, який затверджений директором підприємства "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" Сорвілов В.О. 19.01.2016 р., в якому чітко відображено, яке обладнання використовується у виробничому процесі, а саме: шнек, сито грубої очистки з технічним обслуговуванням, елеватор ковшовий, сито тонкої чистки, неодимові магніти.
Відповідно до Сертифікатів відповідності серії ВГ №UA1.090.0042120-16, №UA1.090.0042128-16, №UA1.090.0042124-16, №UA1.090.0042116-16, №UA1.090.0042117-16 та №UA1.090.0042127-16, що отриманий підприємством, на виконання п.п. 5.2.2, 5.2.3, 5.2.4, 5.4.2, 5.4.3, 6.1 ДСТУ Б В.2.7-112-2002, пп.5.6.2, 5.6.4, 5.6.5, 5.6.8, 6.1 ДСТУ Б В.2.7-46:2010, що видані ДП "Центр "Сепрокиївбудпроект" філія "Тернопільсепробуд" на портландцемент пакований марки 400 та 500, виробник продукції - фірма - підприємства "ДІМ" ЧОТІ "Мир та добробут інвалідам" (Т.1 а.с. 106, 107, 108, 109, 110, 111, ).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 ДСТУ Б В.2.7-112-2002 «Будівельні матеріали. Цементи. Загальні технічні умови» (із змінами, далі - ДСТУ 112-2002) цей стандарт поширюється на цементи всіх видів, типів і марок, встановлює загальні технічні вимоги та вимоги безпеки, правила приймання, пакування, маркування, транспортування і зберігання цементу, методи контролю цементної продукції та оцінки рівня якості цементів.
Підпункти 5.2.2-5.2.4 пункту 5 вказаного ДСТУ визначають загальні показники призначення та надійності цементів, підпункти 5.4.2, 5.4.3 встановлюють вимоги щодо пакування цементу.
За визначенням, наведеним у підпункті 3.17 пункту 3 ДСТУ 112-2002, ФВЦ - підприємство, яке не виготовляє цемент, має обладнання для приймання цементу насипом, зберігання його і відвантаження споживачам (торговим посередникам) та несе повну відповідальність за якість відвантаженої упакованої продукції. Пункт 9 цього ДСТУ встановлює вимоги до ФВЦ, серед яких забезпечення умов для збереження властивостей цементу при транспортуванні, зберіганні, пакуванні і відвантаженні, забезпечення контролю якості.
Натомість, ДСТУ Б В.2.7-46:2010 «Будівельні матеріали. Цементи загальнобудівельного призначення. Технічні умови» визначає у пункті 1 «Сфера застосування», що цей стандарт поширюється на цементи загальнобудівельного призначення, які виготовлюють на основі портландцементового клінкеру, і встановлює технічні вимоги до цементів та компонентів їх речовинного складу. У підпункті 9.1 пункту 9 цього ДСТУ вказано, що пакування цементу здійснюють згідно з ДСТУ Б В.2.7-112 або за чинною нормативно-технічною документацією.
Позивач визнає, що він у спірний період здійснював господарські операції в якості ФВЦ, що полягало у здійсненні вхідного контролю цементу насипного, відділенні сторонніх домішок (за наявності), пакуванні цементу відповідно до вимог ДСТУ 112-2002. За таких обставин відсутні підстави вважати, що Підприємством «ДІМ» здійснювалась будь-яка переробка (обробка, інше перетворення) сировини чи покупного товару, внаслідок чого створювався би новий продукт. Вказане підтверджується і дослідженими судами сертифікатами відповідності, в яких код ДКПП товару залишився незмінним.
Таким чином, висновок суду першої інстанції, що Підприємство «ДІМ» є виробником товару - цементу пакованого є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. 
Відтак, позиція контролюючого органу про неправомірне користування позивачем нульовою ставкою оподаткування ПДВ на підставі пункту 8 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, з огляду на відсутність факту безпосереднього виготовлення товару, як обов`язкової передумови для застосування такої пільги, є правильною.
Колегія суддів наголошує на помилковості посилань Чернівецького окружного адміністративного суду на приписи пункту 197.6 статті 197 ПК України, оскільки дана норма передбачає умови звільнення від оподаткування операцій з постачання товарів та послуг, що виготовляються підприємствами та організаціями, які засновані громадськими організаціями інвалідів, що є відмінним від застосування нульової ставки оподаткування операцій податком на додану вартість, що визначені пунктом 8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Помилковим є і застосування судами підпункту 195.1.3 пункту 195.1 статті 195 ПК України, оскільки зазначена норма регулює питання оподаткування за нульовою ставкою постачання послуг, що передбачають роботи з рухомим майном, попередньо ввезеним на митну територію України для виконання таких робіт та вивезеним за межі митної території України платником, що виконував такі роботи, або отримувачем-нерезидентом.
Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою, що як самостійну підставу позову позивач вказував допущення контролюючим органом процедурних порушень при винесенні оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки винесення останніх на підставі акта, складеного за результатами камеральної перевірки, є неправомірним.

Колегія суддів вважає такі посилання Підприємства «ДІМ» обґрунтованими з огляду на наступне.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (в редакції, чинній на час проведення камеральних перевірок - 2016 рік) визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
З 1 січня 2017 року підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України було доповнено абзацем другим наступного змісту: «Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах».
З аналізу наведених правових норм слідує, що камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства, предмет якої передбачає проведення контролюючим органом арифметичного та логічного контролю правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків; правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; логічний зв`язок та узгодженість відповідних показників поточного періоду та їх зіставлення з показниками попередніх періодів).
Також з 1 січня 2017 року під час камеральної перевірки може бути перевірена своєчасність:
- подання податкових декларацій (розрахунків);
- реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у ЄРПН, акцизних накладних та/або розрахунків до них у Єдиному реєстрі акцизних накладних;
- виправлення помилок у податкових накладних;
- сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.
Натомість, інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, є предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.
Аналогічне правозастосування викладене  в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року (справа №640/18801/18) та постанові від 27 липня 2020 року у справі №824/843/16-а.
За встановленими судом обставинами податкові повідомлення-рішення, що є предметом судового розгляду, прийняті на підставі актів камеральної перевірки, під час проведення яких контролюючим органом досліджувалась не тільки подана позивачем податкова звітність за  серпень 2017 року, але й листи, надані Мінекономрозвитку, Мінрегіону, ДНДІ «Укрдіцемент», ДП «Сепроцем», ДП «Буковинастандартметрологія», сертифікати відповідності, надані Підприємству «ДІМ» тощо. Колегія суддів зазначає, що дослідження первинних документів або інших додаткових документів з метою перевірки своєчасності (крім узгоджених податкових (грошових) зобов`язань), достовірності, повноти нарахування і сплати податків повинне здійснюватись в межах документальних перевірок. Отже, наведені обставини свідчать, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства виходять   з а    м е ж і    п р е д м е т а  камеральної перевірки.
Відтак, оскаржені податкові повідомлення-рішення слід визнати неправомірними та скасувати з огляду на допущені контролюючим органом процедурні порушення внаслідок їх прийняття за наслідками проведення камеральної перевірки.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було прийнято правильне по суті рішення щодо задоволення позовних вимог, проте з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення Чернівецького окружного адміністративного суду  в частині мотивів їх прийняття. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління ДПС  у Чернівецькій області задовольнити  частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року в частині обґрунтування висновків суду змінити, виклавши їх в редакції цієї постанови. 
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі 01 липня 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.