ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5838/21 Справа № 186/126/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 
на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування - виконачий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, - 
ВСТАНОВИЛА:

Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 23 березня 2021 року постановлено ухвалу, згідно якої суд задовольнив заяву  ОСОБА_2   про забезпечення позову у даній справі.
Вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1416/20 від 09 листопада 2020 року, яким стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) з ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 26 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, до розгляду цивільної справи №186/126/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Слобожанської Селищної ради, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини. 
З цією ухвалою не погодилася  ОСОБА_1  і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону, оскільки недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). 
Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 “Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову”).
В правовій позиції, викладеній Верховним Судом у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду, (постанова № 211/129/18-ц від 3 квітня 2019 року) зазначено, що суд не може заборонити державному виконавцю вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. 
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Судом встановлено, що предметом позову є вимога щодо про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та визначення стягнення аліментів на користь батька дити на її утримання.
Також  ОСОБА_2  звернувся до суду з заявою, в якій просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення з нього аліментів на користь матері дитини на підставі судового наказу. Тобто, на час розгляду справи заявник просить фактично задовольнити його позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів, шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою вищенаведені обставини та дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, осбраний позивачем, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
       Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити.
Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2021 року – скасувати.
У задоволені заяви  ОСОБА_2  про забезпечення позову — відмовити.         
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко         
       
                                                                       М.О. Макаров