Справа № 307/2335/19

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
06 липня 2021 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.,
за участі секретаря: Кекерчень М.І., 
за участі представників сторін – ОСОБА_1 , Лозан М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2020 року, головуюча суддя Сойма М.М., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 2124484000:01:009:0025 шляхом перенесення існуючої між земельними ділянками огорожі довжиною 50 метрів на 2,08 метри в напрямку свого землекористування та знесення частини сінника і стайні, які залишаться на земельній ділянці позивача.
Просить зобов`язати відповідача ОСОБА_3  відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення його прав і усунути перешкоди у її користуванні, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 13 370, 53 гривень згідно заяви про стягнення з відповідача судових витрат.
Рішенням Тячівського районного суду від 28 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
          Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку. 
Встановлено, що ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , без номеру, кадастровий номер 2124484000:01:009:0073, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджено договором дарування від 22 жовтня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М. Т., зареєстрованим у реєстрі за № 2-1204, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №142180445 від 22 жовтня 2018 року.
Також ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0, 2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , без номеру, кадастровий номер 2124484000:01:009:0025 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі договору дарування від 22 жовтня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М. Т., зареєстрованим у реєстрі за № 2-1203, що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 3142158778 від 22 жовтня 2018 року.
Користувачем суміжної земельної ділянки являється відповідач ОСОБА_3 .

               Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , де треті особи: управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області про виключення з Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера і визнання недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку у Державному реєстрі, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року, позов задоволено та визнано недійсним та виключено з Державного земельного кадастру відомості про формування земельної ділянки ОСОБА_3 , площею 0,20 га, за адресою: АДРЕСА_1 , та присвоєння їй кадастрового номера 2124484000:01:009:0021, визнано недійсною та скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,20 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2124484000:01:009:0021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 

Постановою Верховного суду від 22 січня 2020 року рішення суду Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року скасовано. 
У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, Реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області про виключення з Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера і визнання недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку у Державному реєстрі відмовлено. 

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

               Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

               Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

               Згідно зі статтею 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.
       Частиною другою статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Колегія апеляційного суду, зважаючи на Постанову Верховного суду від 22 січня 2020 року, вважає, що позивачем не доведено та не надано доказів порушення його права на користування земельною ділянкою, зокрема, розташування огорожі довжиною 50 метрів на 2,08 метрів, частини сінника та стайні. 

Докази, надані позивачем, а саме: фотознімки та скріншоти з Публічної кадастрової карти України не підтверджують доводів позивача. 

Клопотань про приєднання інших доказів чи проведення експертиз з метою доведення порушення прав позивача не заявлялося. 
Таким чином, рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 січня 2020 року залишити без змін.

Повний текст постанови суду складено 16 липня 2021 року.

Головуючий 

Судді