Ухвала
31 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 466/5286/19
провадження № 61-10493ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 
2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 
2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової прокуратури Львівського гарнізону, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 
2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в рахунок відшкодування:   втраченого заробітку у розмірі 192 802,00 грн, моральної шкоди у розмірі 
3 700 000,00 грн та судових витрат у розмірі 11 526,00 грн, а всього - 
3 904 328,00 грн. В решті позову відмовлено.
06 липня 2021 року Державна казначейська служба України звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року (надійшла до суду 
09 липня 2021 року), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову 
ОСОБА_1 .
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 19 липня 2021 року визнано наведені у клопотанні Державною казначейською службою України підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Шевченківського районного суду 
м. Львова від 08 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати докази на підтвердження наведених обставин пропуску строку на касаційне оскарження або навести інші підстави з відповідними доказами, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати докази, що підтверджують сплату. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
1. У наданий судом строк Державна казначейська служба України надіслала матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 19 липня 2021 року, зокрема, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке мотивовано тим, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 20 травня 
2021 року було отримано 10 червня 2021 року, на підтвердження чого надала докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється 
з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено 
з поважних причин, а тому його слід поновити.
2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року Державна казначейська служба України посилається на те, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права 
у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. Крім цього, вказує, що судами належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.
3. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюзаступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 
2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року у справі № 466/5286/19 та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Львова, а тому потреба витребовувати справу відсутня.
Керуючись статтями 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання Державної казначейської служби України про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова 
від 08 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду 
від 20 травня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової прокуратури Львівського гарнізону, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року.
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 30 вересня 2021 року.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                              Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                    Б. І. Гулько
 
                                                                                                                    Г. В. Коломієць