ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
08 вересня 2021 року
м. Харків
справа № 638/6853/21
провадження № 22-ц/818/4337/21
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря – Гармаш К.В.
учасники справи:
позивач : ОСОБА_1 
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алєйнікова Катерина Леонідівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алєйнікової Катерини Леонідівни про визнання іпотеки припиненою, скасування державної реєстрації права власності та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про реєстрацію права власності, з апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року, постановлену суддею Яковлевої В.М., в залі суду в місті Харкові, 

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, посилалась на те, що вона є донькою та спадкоємицею ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері фактично прийняла спадщину, яка зокрема складалась з житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який був придбаний ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 11 серпня 2006 року. 05 травня 2021 року на територію домоволодіння та безпосередньо в житловий будинок увірвалися незнайомі особи, які назвалися представниками ТОВ «Аналітик Фінанс». Після виклику ОСОБА_4 наряду поліції та приїзду групи реагування патрульної поліції невідомі особи повідомили, що наразі ТОВ «Аналітик Фінанс» спільно з ОСОБА_2 є власниками житлового будинку. З їх слів, 22 квітня 2021 року ТОВ «Аналітик Фінанс» звернуло стягнення на житловий будинок як на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки № 014/2017/74/74391/1, який було укладено 11 серпня 2006 року між ОСОБА_3 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль». У зв`язку з зазначеним, представники ТОВ «Аналітик Фінанс» вимагали надати доступ до житлового будинку та негайного виселення з нього осіб, що в ньому проживають. Однак, вважає такі дії ТОВ «Аналітик Фінанс» протиправними, звернення стягнення на предмет іпотеки незаконним, оскільки договір іпотеки № 014/2017/74/74391/1 припинив чинність, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання та з огляду на порушення ТОВ «Аналітик Фінанс» і приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алейніковою К.Л. порядку проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Станом на теперішній час в житловому будинку, на який ТОВ «Аналітик Фінанс» протиправно звернуло стягнення, фактично проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вищевикладене порушує її право та ставить під загрозу подальше проживання у цьому будинку. Іншого житла у бабусі, двоюрідної сестри та племінника немає. Проте ТОВ «Аналітик Фінанс» та ОСОБА_2 до вирішення спору по суті у даній справі можуть бути вчинені дії щодо перепродажу вказаного житлового будинку третім особам, про що, зокрема, свідчить реєстрація 27 квітня 2021 року права власності на 9/10 частин будинку за ОСОБА_2 , та виселення її родичів із зазначеного будинку, що підтверджується вимогами, заявленими ТОВ «Аналітик Фінанс» під час їхнього проникнення на територію домоволодіння 05 травня 2021 року. Такі дії ускладнять виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування запису про реєстрацію права власності за ТОВ «Аналітик Фінанс» та витребування майна із чужого незаконного володіння. Вважає, що предмет позову у даній справі щодо визнання іпотеки припиненою, скасування державної реєстрації права власності та витребування із чужого незаконного володіння нерухомого майна є взаємопов`язаним зі способами забезпечення позову, які просить вжити позивач, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за поновленням яких він звернувся до суду. З огляду на вищевикладене ОСОБА_1 вважає, що задля забезпечення можливості виконання судового рішення та для забезпечення ефективного захисту прав, як позивача, на час розгляду цієї справи необхідно вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити ТОВ «Аналітик Фінанс» і ОСОБА_2 вчиняти дії щодо виселення осіб, які проживають в цьому будинку, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо розпорядження, зокрема відчуження, нерухомого майна, а саме - житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2343746763101). В іншій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Аналітик Фінанс» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на порушення судом норм  процесуального права. Вказує, що позивачем по справі є особа, яка належним чином не підтвердила свого правонаступництва. Позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і прямо суперечать вимогам закону та змісту іпотечного та кредитного договорів щодо обов`язків спадкоємців. У випадку, якщо спірний об`єкт нерухомості буде відчужений іншим особам, рішення суду про задоволення позову по цій справі буде виконане без перешкод, оскільки іпотека на теперішній час і так припинена, стягненням предмету іпотеки, рішення реєстратора про стягнення предмету іпотеки підлягатиме скасуванню незалежно від заходів забезпечення позову, оскільки таке рішення поширюється на всіх осіб, незалежно від подальшого переходу права власності. Стосовно позовних вимог про витребування спірного майна із володіння особи, яка ніколи не була власником такого майна - забезпечення таких вимог безпідставне.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга директор ТОВ «Аналітик Фінанс» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. При цьому, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони ТОВ «Аналітик Фінанс» вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без відповідного рішення суду, виходив з того, що суд ухвалою про забезпечення позову не може вирішувати спір по суті, відповідно до вимог ЦПК України, а обраний позивачем спосіб забезпечення позову підміняє собою вирішення спору по суті у разі пред`явлення таких позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Звертаючись до суду з даною заявою про забезпечення позову, заявник посилалася на те, що її у незаконний спосіб позбавлено права власності на квартиру, спадкоємицею якої вона є, у зв`язку із чим вона просила накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та заборонити ТОВ «Аналітик Фінанс» і ОСОБА_2 вчиняти дії щодо виселення осіб, які проживають в цьому будинку, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як свідчать матеріали справи, 12 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду з позовною заявою до ТОВ «Аналітик Фінанс», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алєйнікової К.Л. про визнання іпотеки припиненою, скасування державної реєстрації права власності та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Предметом позову у даній справі є визнання іпотеки припиненою, скасування державної реєстрації права власності та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Оскільки майно, на яке заявник просить накласти арешт, як об`єкт цивільних прав не вилучене та не обмежене в обороті, ризик відчуження даного майна за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним.

Крім того, відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, предметом позову по даній справі є визнання іпотеки припиненою, скасування державної реєстрації права власності та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, і у разі задоволення позову може бути визнане незаконним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, спірне майно витребувано на користь позивача.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір щодо правомірності реєстрації права власності на житловий будинок, позивач обґрунтовано навів припущення про те, що відповідач може відчужити будинок на користь третіх осіб, що ускладнить виконання рішення суду, обраний позивачем спосіб захисту втратить ефективність.

Представник ТОВ «Аналітік Фінанс» звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач є спадкоємицею спірного майна, вважає, що права ОСОБА_1 жодним чином не порушені.

Між тим, на цій стадії судового розгляду суд позбавлений можливості надати оцінку обґрунтованості та доведеності вимог позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, ухвала суду у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» - залишити без задоволення. 

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року – залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                        А.В. Котелевець
       
                                                                               О.Ю. Тичкова