УХВАЛА

13 липня 2021 року 
Київ
справа №380/1340/20
адміністративне провадження №К/9901/14399/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Коваленко Н.В., розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною постанови про накладення штрафу, 

УСТАНОВИВ:

До суду звернувся ФОП ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими особами № ЛВ4395/1553/АВ/ФС від 14 січня 2020 року.

Додатковим рішенням від 20 листопада 2020 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу  в сумі 7 000,00 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 листопада 2020 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат  відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року залишити без змін.

В касаційні скарзі ФОП ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року. Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що доводи касаційної скарги підтверджують, що переглядаючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року, Восьмий апеляційний адміністративний суд порушив норми матеріального та процесуального права, всупереч сформованим висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах, прийняв незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Неврахування судом апеляційної інстанції сформованої позиції Верховного Суду ставить позивача у нерівне, несприятливе становище. Виконання незаконного рішення до моменту його перегляду судом касаційної інстанції, в момент триваючої дії карантинних обмежень, є непосильним тягарем для позивача. Позивач зазначає, що розмір штрафу є неспівмірним із розміром штрафу, який застосовується органами Держпраці станом на 2021 рік. З огляду на великий розмір штрафу, позивач буде змушений тимчасово припинити свою господарську діяльність. 

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та запропоновано учасникам справи протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали подати відзив на касаційну скаргу та заявлене клопотання.

В межах встановленого строку Головним управлінням Держпраці у Львівській області подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні клопотання позивача про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року. Вважає, що ФОП ОСОБА_1 не наводить належних обґрунтувань наявності виключних підстав для зупинення виконання ухваленого у справі судового рішення та не надає жодних доказів того, що виконання оскаржуваного судового рішення призведе до безповоротних наслідків у його діяльності.  

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно із частиною першою статті 375 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 

Згідно зі  статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України  та  статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Верховний Суд також виходить з того, що для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як винятковий захід, повинні бути поважні причини. Відповідна заява повинна бути мотивована, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат; існуватимуть перешкоди для застосування або буде неможливим застосування передбаченого статтями  380  та  381 Кодексу адміністративного судочинства України  механізму повороту виконання судового рішення.

Отже, для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини. Сподівання і припущення скаржника на певні результати касаційного розгляду справи не можуть бути підставою для зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Це правило стосується, в тому числі й обставин, якими сторона обґрунтовує заяву про зупинення виконання судових рішень на стадії касаційного провадження.

Враховуючи, що клопотання скаржника про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року наведеним критеріям не відповідає, оскільки не містить жодних належних обґрунтувань і доказів на їх підтвердження, які Суд міг би оцінити, у його задоволенні слід відмовити.

Слід зауважити, що сама по собі наявність у суду касаційної інстанції права на зупинення виконання судових рішень та незгода сторони із цими рішеннями не є підставою для зупинення їх виконання. 

Керуючись статтями 248, 340, 370, 375 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною постанови про накладення штрафу, - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            Н.В. Коваленко