УХВАЛА

13 серпня 2021 року 
Київ
справа №120/4886/18-а
адміністративне провадження №К/9901/27056/21

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: 
суддя-доповідач - Гусак    М.   Б., судді - Гімон М.   М., Шишов О.О.,
перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства «Тульчинське лісомисливське господарство» (далі - ДП «Тульчинське лісомисливське господарство») на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7   липня 2021 року у справі № 120/4886/18а за позовом ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області) про    визнання протиправними та скасування податкових      повідомлень-рішень,-
УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2021 року скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі № 120/4886/18а та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ДП «Тульчинське лісомисливське господарство» відмовлено.

Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги визначені у статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України зміст касаційної скарги має містити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 328   цього Кодексу, на якій (яких) вона подається. 

Абзацом першим частини четвертої статті 328 КАС України визначені підстави касаційного оскарження рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанов суду апеляційної інстанції.

Відповідно до цієї норми підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Законодавець визначив, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 КАС України). 

Порушення норм процесуального права, які можуть бути підставою для касаційного перегляду справи і мати наслідком скасування судових рішень, визначені частинами другою та третьою статті 353 цього Кодексу.

Позивач просить переглянути рішення суду апеляційної інстанції у цій справі, покликаючись на підстави, передбачені пунктами 1, 4 абзацу першого частини четвертої статті 328 КАС України.

При цьому, обґрунтовуючи доводи про не врахування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, послався на постанову касаційної інстанції від 10 вересня 2020 року у цій же справі, якою було скасовано ухвалені у цій справі попередні судові рішення з підстав порушення судами норм процесуального права з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.  

У розумінні статті 14 КАС України таке рішення Верховного Суду не є остаточним у справі, тому обґрунтування підстав порушення касаційного провадження згідно зі статтею 328 КАС України  з посиланням на його висновки є помилковим.  

Згідно з частиною шостою статті 353 КАС України постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Не врахування судом апеляційного інстанції у цій справі висновків Верховного Суду у постановах: від 9 липня 2021 року у справі № 460/1043/19, від 8 червня 2021 року у справі № 400/1727/20, від 1 квітня 2021 у справі № 440/1636/19, якими скаржник обґрунтував порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зроблено скаржником без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки.

Водночас не встановлення судами обставин у справі, від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини четвертої статті 328 та пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України,  за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 328   цього Кодексу.  

З огляду на зазначене, не можна дійти висновку про дотримання скаржником вимог статті 330 КАС України щодо змісту касаційної скарги для відкриття касаційного провадження у справі. 

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття.

До касаційної скарги додане клопотання про зупинення виконання оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. Проте, оскільки його виконання не тягне за собою здійснення певних дій, які можуть забезпечуватися в примусовому порядку, заявлене клопотання позивача про зупинення виконання рішення не підлягає задоволенню.

Зважаючи на зазначене, касаційна скарга залишається без руху із наданням десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право обґрунтувати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга (стаття 169, частина друга статті 332 КАС України).

Ураховуючи викладене та керуючись   статтею   332 КАС України,
УХВАЛИЛА:

1.Відмовити у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Сьомого окружного адміністративного суду від 7 липня 2021 року у справі№ 120/4886/18а.

2. Касаційну скаргу Державного підприємства «Тульчинське лісомисливське господарство» (далі-ДП «Тульчинське лісомисливське господарство») на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2021 року у справі №   120/4886/18а залишити без руху.

2. Встановити особі, що подала касаційну скаргу, для усунення зазначених недоліків десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали.

3. Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	 підпис	М.   Б. Гусак	
 	М	М.   М. Гімон 	
 	 підпис	О.О. Шишов