П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/13441/20	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у митному оформленні та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2015 року випуску VIN № НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500.2020.246987 від 29.06.2020 року, яке оформлено у вигляді картки-відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01280 від 30.06.2020 року з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA500500- 0020-2020 від 30.06.2020 року; зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби підготувати висновок про повернення ОСОБА_1 на його рахунок у АТ «Приват Банк» (МФО банку 305299, ІВАN - НОМЕР_2 рахунок отримувача - НОМЕР_3 ) суму надміру сплачених до Державного бюджету України митних платежів у загальному розмірі 7051,49 грн. та подати його для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (код ЄДРПОУ 37607526 вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023).
Крім того, в позові було заявлено клопотання про здійснення розподілу судових витрат та стягнення з Одеської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 4333345, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на його рахунок у AT «Приват Банк» (МФО банку 305299, IBAN - НОМЕР_2 , рахунок отримувача - НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2015 року випуску, та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Судом визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у митному оформленні автомобіля Chevrolet Volt, 2015 року випуску VIN № НОМЕР_1 за поданою митною декларацією UA500500.2020.246987 від 29.06.2020 року, яке оформлено у вигляді картки-відмови в митному оформленні (випуску) товарів №UA500500/2020/01280 від 30.06.2020 року з підстав прийняття рішення про визначення коду товару №KT-UA500500-0020-2020 від 30.06.2020 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43333459) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
11 лютого 2021 року від представника позивача адвоката Романюка В.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в порядку ст.252 КАС України (вхід. №ЕС/281/21), в якій заявник просить винести додаткове рішення по справі №420/13441/20, яким стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 на його рахунок у АТ «Приват Банк» (МФО банку 305299, ІВАN - НОМЕР_2 , рахунок отримувача - НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн..
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року суд стягнув з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 43333459) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на його рахунок у АТ «Приват Банк» (МФО банку 305299, ІВАN - НОМЕР_2 , рахунок отримувача - НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок).     
Не погоджуючись з даним додатковим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Частинами 1 та 2 ст.134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Склад та обсяг судових витрат визначено у ч.3 ст.134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. 
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведене також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 листопада 2020 року між адвокатом Романюком В.І. та Мартиненком А.М. укладено договір про надання правової допомоги №22/11/2020 (надалі – Договір), за яким адвокат зобов`язується надавати клієнту правовому допомогу щодо представництва інтересів останнього в Одеському окружному адміністративному суді, П`ятому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді, Одеській митниці Держмитслужби, з питання представництва клієнта як позивача, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу.
Клієнт зобов`язаний: - сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених Договором;- надати повну та достовірну інформацію, щодо об`єкту розмитнення, наявні документи та матеріали, що мають значення для справи та/або необхідні для виконання окремих доручень (п.2.3. Договору).
Розділом 3 Договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у фіксованому розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., за правову допомогу щодо представництва його інтересів по адміністративній справі (в порядку КАС України) про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про зміну коду товару та відмову у митному оформленні транспортного засобу. У суму гонорару включається повний юридичний супровід щодо оскарження рішення Одеської митниці по зміні коду товару: та відмову у митному оформлені, а саме: консультація; правовий аналіз документів; аналіз судової практики; підготовка та подача позовної заяви з додатками; підготовка всіх процесуальних документів; участь в суді, у разі якщо справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження; подача апеляційної скарги, у разі відмови судом 1-ї інстанції у задоволені позовних вимог; звернення рішення до виконання; інші процесуальні дії, передбачені КАС України. Розмір гонорару у сумі 5000 грн. не може бути збільшений або зменшений та становить фіксовану суму за яку адвокат бере на себе зобов`язання по наданню клієнту правової допомоги щодо повного вирішення спірного питання з Одеською митницею, в порядку адміністративного судочинства. Оплата гонорару здійснюється клієнтом після винесення судом рішення по справі, яке набрало законної сили. Оплата послуг за представництва інтересів клієнта у Верховному суді або ЄСПЛ (при необхідності) здійснюється окремо, на підставі підписаного сторонами акту приймання-надання юридичних послуг.
Так, згідно акту прийому-передачі наданих юридичних послуг адвокатом Романюком В.І. щодо представництва інтересів ОСОБА_1 по адміністративній справі №420/13441/20 про визнання протиправними та скасування рішень Одеської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні транспортного засобу від 10.02.2021 року, на виконання умов договору про надання правничої допомоги №22/11/2020 від 22.11.2020 року між адвокатом Романюком В.І. та Мартиненком А.М., сторони склали даний акт про прийняття наступних видів юридичних робіт по справі №420/13441/20: консультація по справі 2 год.; правовий аналіз документів щодо митного оформлення транспортного засобу 4 год.; вивчення законодавчої бази та судової практики, що регулює спірні правовідносини 6 год.; підготовка позовної заяви по справі 5 год.; загальна кількість годин - 17 год.
З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на користь позивача підлягає стягненню обґрунтований розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн..
Доводи апеляційної скарги (а.с.113 зворотній бік) щодо відсутності платіжного доручення про сплату адвокату грошових коштів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно п.3.1 Договору фіксований розмір гонорару адвоката за представництво інтересів клієнтів по вказаній справі становить - 5000 грн., які згідно п.3.4 Договору підлягають сплаті клієнтом після винесення остаточного рішення по справі, яке набрало законної сили, при цьому, рішення суду першої інстанції по суті спору не набрало законної сили відразу після його винесення, при цьому слід наголосити, що представником позивача в період часу до набрання законної сили рішенням вже було надано послуги з правової допомоги.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.