16.09.21
33/812/306/21
Єдиний унікальний номер судової справи 487/6548/19 
Номер провадження 33/812/306/21                         Головуючий у місцевому суді: Кузьменко В.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Хомином І.В.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , та його захисника - Сорочана Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – Сорочана Єлисея Васильовича на постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2019 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , 
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2019 року встановлено, що 24 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за яким убачається, що 24 серпня 2019 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 , в місті Миколаєві по вулиці 6-та Слобідська, №9, керував транспортним засобом –скутером Honda DIO 34, без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук). Відповідно до встановленого законом порядку водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – Сорочан Є.В. просить скасувати постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Захисник зазначав, що у липні 2021 року, підчас реєстрації придбаного ОСОБА_1 автомобіля в Регіональному сервісному центрі МВС в Миколаївській області, останньому стало відомо про наявні в нього порушення за ч.1ст.130 КУпАП та за ч.2 ст.126 КУпАП.
Після звернення до Управління патрульної поліції в Миколаївській області він дізнався, що 24 серпня 2019 року відносно нього було винесено постанову серії ЕАВ№1452175 за ч.2 ст.126 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафі в сумі 510 грн., а також складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №285945 за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Разом з тим, захисник стверджує, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за дії, які він не вчиняв, оскільки поліцейським, який складав протокол про адміністративне правопорушення, невірно встановлено особу, яка вчинила правопорушення.
Вказане підтверджується рішенням заступника начальника управління – начальника ВМАЗ УПП в Миколаївській області від 19 липня 2021 року, яким скасовано постанову серії ЕАВ №1452175 від 24 серпня 2019 року за ч.2 ст.126 КУпАП. У цьому ж рішенні зазначено, що поліцейський не здійснив перевірку посвідчення водія, яке надав йому правопорушник, не встановив, що воно загублене, та виніс постанову серії ЕАВ №1452175 від 24 серпня 2019 року за ч.2 ст.126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії БД №285945 від 24 серпня 2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП відносно особи, яка адміністративне порушення не вчиняла. 
Більше того, сам ОСОБА_1 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення взагалі перебував за межами України.
Посилаючись на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 присутній не був та не міг бути, а адміністративне правопорушення вчинила зовсім інша особа, яка скористалася його посвідченням водія для встановлення працівниками поліції особи правопорушника, захисник просив апеляційну скаргу задовольнити. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285945 від 24 серпня 2019 року та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому законом порядку.
Перевіривши під час апеляційного розгляду наявні у справі докази, апеляційний суд дійшов висновку, що такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та обставинах справи про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.
За правилами ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч.2 ст.7 КУпАП).
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.3 ст.7 КУпАП).
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», п.1.1 п.1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 (далі - Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють названими Правилами, а встановлені ними норми та приписи розповсюджуються на усіх водіїв транспортним засобів, що здійснюють керування ними.
Зокрема, водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно п.п.«а» п.2.9 Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 Правил).
Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, згідно ч.1 ст.130 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) - адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).
Вимоги до протоколу про адміністративне порушення викладені у ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 (далі - Інструкція).
Так, згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Пунктами 11,12 Інструкції передбачено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55,56,59,63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою є роз`яснення особі, відносно якої складається протокол, її прав, передбачених статтями 55,56,59,63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.
Згідно частин 1-3 ст.266 КУпАП (у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Аналогічні вимоги містить п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858
Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що в межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх судовий розгляд.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
Крім того, пунктами 2,3,4,6,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі – Порядок №1103), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. 
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.  У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейський повинен скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду, в присутності двох свідків.
При цьому, працівник поліції зобов`язаний чітко роз`яснити водієві негативні наслідки ігнорування його вимог.
Однак, протокол про адміністративні правопорушення відносно водія ОСОБА_1 та відповідно оскаржена постанова суду вказаним вимогам закону не відповідають.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285945, 24 серпня 2019 року о 22 год. 20 хв. ОСОБА_1 , в місті Миколаєві по вулиці 6-та Слобідська, №9, керував транспортним засобом – скутером Honda DIO 34, без реєстраційного номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. 
У присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, проте той від такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, є визначальним для вирішення питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Так, згідно доводів апеляційної скарги та особистих пояснень в суді апеляційної інстанції, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 категорично заперечує свою причетність до адміністративного правопорушення, у зв`язку з вчиненням якого складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №285945 від 24 серпня 2019 року, а також те, що був зупинений працівниками поліції 24 серпня 2019 року і що відносно нього складався вказаний протокол.
З протоколу вбачається, що особу правопорушника встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_1 .
Згідно доданої до протоколу про адміністративне правопорушення довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області від 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_1 від 27 серпня 2013 року (а.с.5). 
Однак, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він втратив посвідчення водія, видане йому 27 серпня 2013 році та відповідно до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» підсистеми «НАІС посвідчення водія» посвідчення водія НОМЕР_1 має статус «Загублений», дата завантаження документа на сервер – 21 квітня 2017 року, та замість вказаного посвідчення у встановленому порядку отримав посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 21 квітня 2017 року, яке надав для огляду суду.
З листа Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області №С-888/41/16/02-2021 від 09 серпня 2021 року вбачається, що перевіркою встановлено, що на момент складення стосовно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1452175 від 24 серпня 2019 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285945 від 24 серпня 2019 року посвідчення водія НОМЕР_1 від 27 серпня 2013 року, за яким було встановлено особу порушника, дійсно було втрачено. Таким чином, поліцейський неналежним чином здійснив перевірку посвідчення водія, що призвело до невірного встановлення особи правопорушника.
З зазначених підстав заступником начальника управління Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області скасовано постанову серії ЕАВ №1452175 від 24 серпня 2019 року за ч.2 ст.126 КУпАП.
Відповідно до п.29 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №511), про втрату посвідчення водія, у тому числі виданого вперше, особа повідомляє сервісному центру МВС, а в разі його викрадення - територіальному органу Національної поліції. Замість втраченого або викраденого посвідчення водія сервісний центр МВС після перевірки факту видачі раніше такого посвідчення водія особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформлює та видає нове посвідчення водія.
Таким чином, відомості щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285945 від 24 серпня 2019 року, були встановлені на підставі втраченого посвідчення водія.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять диск з відеозаписом, на якому зафіксовано відмову особи, яка назвалася ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння, який досліджений апеляційним судом. 
Втім, дослідження вказаного відеозапису не дозволяє суду достеменно встановити ідентичність особи, яка зафіксована на цьому відеозаписі, та ОСОБА_1 , відносно якого складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки зйомка зроблена у темний час доби та на відеозапису особу правопорушника фактично не видно.
Крім того, для встановлення обставин даної справи та складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції викликався в судове засідання інспектор патрульної поліції Ботнар І.О., який склав відповідний протокол та який визнав і підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції той факт, що протокол про адміністративне правопорушення дійсно помилково було складено відносно іншої особи.
За такого, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектором поліції, в порушення вимог чинного законодавства, не встановлено належним чином особу правопорушника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285945 від 24 серпня 2019 року.
Будь-які інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.
Таким чином, апеляційним судом, незважаючи на прийняті заходи щодо встановлення та перевірки фактичних даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не добуто належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тобто наявними у справі доказами не можливо достеменно спростовувати аргументи апеляційної скарги про заперечення ОСОБА_1 вчинення ним адміністративного правопорушення 24 серпня 2019 року за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджуються зібраними у справі доказами.
Частина перша ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить з встановлених та перевірених у суді доказів.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на наведене, а також положення ст.62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах цієї справи, не доведено, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення було розпочато відносно особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
За такого, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.5 Правил, є помилковими, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про відсутність в  діях  ОСОБА_1  складу правопорушення є обґрунтованими, тому постанова Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2019 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1 – Сорочана Єлисея Васильовича – задовольнити.
Постанову Заводського районного суду міста Миколаєва від 11 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, – скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова