Справа № 306/1858/20

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
        22 липня 2021 року м. Ужгород
        Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Кожух О.А., Фазикош Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, 
В С Т А Н О В И В:
        ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Козар М.М., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів, визначених рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.06.2016 року. В обгрунтування доводів посилається на те, що згідно виконавчого листа за вказаним рішенням Ужгородським міським відділом ДВС (постанова ВП №52102444 від 16.03.2017) стягуються аліменти з заробітної плати ОСОБА_2 . Вимоги позивач мотивує тим, що на сьогоднішній день погіршився його стан здоров`я (проходить лікування в м.Києві), погіршився матеріальне становище (на утриманні перебуває батько-пенсіонер), а тому просить суд змінити розмір аліментів, який визначений рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.06.2016 року, розмір аліментів зменшити та стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подачі позову до суду.
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.          
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а саме змінити розмір аліментів визначений заочним рішенням Свалявського районного суду від 24.06.21016 року по справі №306/1080/16 –ц зменшивши розмір стягуваних аліментів та стягнути з нього аліменти ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на даний час виникли обставини у зв`язку з його погіршенням стану здоров`я і він проходив лікування в м. Києві. Крім того, разом з ним проживає його батько пенсіонер, який таж потребує його допомоги.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.06.2021 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку. 
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частина 3 ст.12 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2016 року (справа № 306/1080/16-ц) стягуються аліменти з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_3 на утримання дитини  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 27.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).
Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.141  СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1 стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.
Обгрунтовуючи заявлений позов, позивач ОСОБА_2 вказує на те, що з моменту набрання законної сили рішення його матеріальне становище істотно змінилося, зокрема, під його опікою та на його утриманні знаходяться непрацездатний батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є пенсіонером.
Однак, позивачем не подано будь - яких доказів про те, що він має на утриманні непрацездатного батька. При цьому, додане до позовної заяви пенсійне посвідчення батька не є доказом того, що батько позивача перебуває на його утриманні.
Наявність на утриманні у позивача батька, який є пенсіонером, не може слугувати підставою для зменшення позивачу розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки батько позивача отримує пенсію і може забезпечити свої мінімально необхідні життєві потреби.
Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що стан його здоров`я погіршився, однак подав як доказ єдину виписку із медичної карти амбулаторного хворого від 04.12.2020 року за №286. Дана довідка не може бути взята до уваги судом, оскільки вона є одинична, яка не свідчить про те, що хвороба апелянта має системний, хронічний характер. Відсутні будь - які інші докази, які б підтверджували той факт, що апелянт часто хворіє і внаслідок хвороби стан його здоров`я погіршився.
Також апелянт зазначає, що витрачає кошти на лікування, однак не надав жодного чеку або квитанції про оплату ним медичних препаратів. Слід зауважити, що незрозумілий діагноз ОСОБА_2 .
Колегія суддів констатує, що апелянтом не було надано належних і допустимих доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для зменшення розміру аліментів визначених рішенням суду. 
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийняте в інтересах дитини і підстав для його зміни чи скасування немає.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 375 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 квітня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 22 липня 2021 року.

Головуючий 

Судді