Справа № 343/2260/20 
Провадження № 22-ц/4808/932/21 
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Пнівчук О.В., Мелінишин Г.П.,
за участю секретаря        Єлісевич О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду, ухвалене суддею Лицурем І.М. 5 квітня 2021 року в м. Долина у справі за позовом ОСОБА_2 до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - ОСОБА_1 , про скасування обтяження у вигляді арешту квартири,
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася суд з позовом до Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву про скасування обтяження у вигляді арешту квартири.
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Долинського районного суду від 07.08.2019 року у справі №343/1362/19 визнано право власності за позивачем ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 як на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте рішенням державного реєстратора від 29.01.2019 року позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на вищевказану квартиру у зв`язку із спором з іншою особою, яка претендувала на 1/2 частку цієї квартири. Також реєстратором надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якої вбачається, що 18.02.2008 року на вказану квартиру, власником якої вказано ОСОБА_4 , під реєстраційним номером 6608495 накладено арешт на підставі повідомлення Державної виконавчої служби 868 3Б №12 від 08.04.2002 року. Будь-яка інша інформація про підстави накладення арешту відсутня.
Позивач зазначає, що ОСОБА_4 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , і їй не відомо, яким чином вона зазначена власником квартири станом на 08.04.2002 року.
07.07.2020 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 стала одноосібним власником даної квартири. На звернення її представника щодо підстав накладення обтяження у вигляді арешту на квартиру начальник Долинського РВ ДВС своїм листом від 24.02.2020 року зазначив, що виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 згідно книг обліку вхідної кореспонденції та книг обліку виконавчих проваджень державних виконавців Долинського РВ ДВС на виконанні станом на сьогоднішній день немає. Також зазначено, що відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС термін зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки, а термін зберігання книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю - 5 років, а тому всі книги обліку виконавчих проваджень знищено.
Листом завідувача Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву від 14.02.2020 року відмовлено у наданні інформації про підстави накладення арешту на вказану квартиру.
Позивач вважає, що найбільш вірогідно накладення вказаного арешту мало місце у зв`язку з несплатою комунальних послуг як засіб виконання. А з урахуванням того факту, що виконавче провадження відсутнє, слід вважати, що підстави накладення арешту на квартиру були усунуті шляхом погашення боргу. Проте після погашення боргу працівники відділу ДВС не подали нотаріусу відповідні документи з рекомендацією (вимогою) зняти арешт на квартиру.
Зазначає, що наявність вищевказаного арешту на кватиру перешкоджає їй належним чином розпорядися даним майном.
Просить скасувати обтяження у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , власником якої вказана ОСОБА_4 , за реєстраційним номером обтяження 6608495, внесеного 18.02.2008 року в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором - Долинською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Державної виконавчої служби 868 3Б №12 від 08.04.2002 року.
Ухвалою Долинського районного суду від 24.12.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, ОСОБА_1 .
Рішенням Долинського районного суду від 05.04.2021 року позов задоволено. Скасовано обтяження у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження: 6608495, що внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна 18.02.2008 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.
Зазначає, що судом не було вжито жодних заходів щодо встановлення осіб, якими було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та не було залучено їх до участі у справі.
Також судом не було зобов`язано відповідачів з`явитися в судове засідання для надання пояснень по справі і, відповідно, встановлення причин та підстав накладення арешту.
Вважає, що рішення ухвалено з порушенням правила безсторонності суду, а головуючим суддею неправомірно розглянуто її заяву про відвід.
Просить скасувати рішення Долинського районного суду від 05.04.2021 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Долинський районний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 згідно книг обліку вхідної кореспонденції та книг обліку виконавчих проваджень державних виконавців Долинського РВ ДВС на виконанні станом на сьогоднішній день немає. Також зазначено, що оскільки термін зберігання виконавчих проваджень за 2002 рік в архіві відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватних виконавців становить 3 роки, а термін зберігання книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю - 5 років відповідно до ст. 352б, в, то дані виконавчі провадження знищено. У зв`язку з наведеним Долинський районний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не може надати інформацію по вищевказаному виконавчому документу. Просить справу розглядати без його участі.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Дуткевич М.В. також подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що апелянт ОСОБА_1 була залучена до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, хоча даний позов не порушує її прав та інтересів. Вважає, що право позивача на скасування обтяження у вигляді арешту належної їй на праві власності квартири є безумовним. Вказує, що із відповідей нотаріального архіву та Долинського РВ ДВС випливає, що документи, на підставі яких накладено арешт на квартиру позивача, відсутні за строками їх зберігання. А враховуючи, що провадження про стягнення боргу у Долинському РВ ДВС відсутнє, отже такого боргу немає. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, стягнути з апелянта на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися.
Долинський районний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у поданому відзиві просив апеляційну скаргу розглядати в їх відсутності.
Представник Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Долинського районного суду від 07.08.2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до Вигодської селищної ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та складається з двох кімнат житловою площею 27,9 кв.м. (1-а кімната - 16,0 кв.м; 2-а кімната - 11,9 кв.м); кухні площею 6,2 кв.м; ванної кімнати площею 2,6 кв.м та коридору площею 2,2 і 2,4 кв.м.; загальна площа квартири - 41,3 кв.м., що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-6, 46-48).
Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №215862037 від 10.07.2020 року на підставі вищевказаного рішення суду за ОСОБА_2 07.07.2020 року зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Встановлено також, що відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №198182552 від 29.01.2020 року на підставі повідомлення Державної виконавчої служби 868.3Б №12 від 08.04.2002 року реєстратором - Долинською міською державною нотаріальною конторою 18.02.2008 року зареєстровано обтяження на дану квартиру, яка належить ОСОБА_4 , у вигляді арешту (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 6608495 (а.с. 7-8).
Відповідно до копії повторного Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.07.2009 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).
За змістом відповіді Долинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №74/7 від 24.02.2020 року на адвокатський запит від 11.02.2020 року виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 згідно книг обліку вхідної кореспонденції та книг обліку виконавчих проваджень державних виконавців Долинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на виконанні станом на сьогоднішній день немає. Відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватних виконавців термін зберігання виконавчих проваджень в архіві становить 3 роки, а термін зберігання книг обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю - 5 років відповідно до ст. 352б, в. У зв`язку з тим, що термін зберігання закінчився, виконавчі провадження та книги обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, знищено (а.с. 11).
Згідно з інформацією Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву №992/01-21 від 15.12.2020 року, наданою на виконання ухвали суду у даній справі, у фонді №8 в Реєстрі Долинської міської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок та іншого нерухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судовими та слідчими органами за 2001-2008 роки (справа №397), на а.с. 11 23.04.2002 року зроблено запис №12 про реєстрацію заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 на підставі повідомлення Долинського райвідділу державної виконавчої служби №868 від 08.04.2002 року. Власником квартири зазначена ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Запис у реєстрі заборон №189373-1652. За відомостями Акта «Про виділення до знищення документів, які не підлягають зберіганню», схваленого протоколом Експертної комісії Івано-Франківського обласного управління юстиції 05.10.2006 року №4 пункт 18 «Розпорядження по накладанню та зняттю заборон (арештів) відчуження жилих будинків, квартир, іншого нерухомого майна» за 1991-2002 роки знищені відповідно до номенклатур та Правил ведення нотаріального діловодства. Строк зберігання цих документів був визначений у 3 роки (а.с. 29).
Задовольняючи позовні вимоги у справі, що переглядається, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з накладеним арештом на квартиру позивача порушено її право на вільне володіння та розпорядження майном, яке вона набула у встановленому законом порядку. При цьому підстав для збереження вказаного обтяження в судовому засіданні не встановлено.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт із майна може бути знятий за рішенням суду.
Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Установивши, що позивач у встановленому законом порядку набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а виконавче провадження про стягнення заборгованості з попереднього померлого власника квартири ОСОБА_4 відсутнє, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зняття такого арешту, накладеного більше 13 років тому.
При цьому місцевим судом вірно зазначено, що посилання третьої особи ОСОБА_1 на перебування в Сокальському РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 28.05.2020 року не стосується обтяження, накладеного ще в 2008 році.
Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2020 року у справі №537/1085/18 (провадження №61-6701св19).
Щодо зазначеного в апеляційній скарзі, що судом не було встановлено осіб, якими накладено арешт на вказану квартиру, та не витребувано пояснень відповідачів про причини та підстави накладення такого арешту, то таке спростовується матеріалами справи, які містять пояснення відповідачів, в тому числі на виконання вимог ухвали суду, про знищення за закінченням терміну зберігання документів, які могли б містити дані про підстави такого арешту (а.с. 29, 37).
Твердження апелянта про неупередженість суду першої інстанції при розгляді даної справи також не заслуговують на увагу, оскільки таким дано належну правову оцінку в ухвалі суду про відмову в задоволенні відводу від 05.04.2021 року (а.с. 72-73).
Крім того дана справа не стосується вирішення питання про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а зняття арешту з належного позивачу майна не порушує прав та обов`язків апелянта.
Таким чином, з урахуванням недоведеності наявності та підстав заборгованості позивача чи попереднього власника квартири та відкритого щодо цього виконавчого провадження, збереження арешту майна, накладеного більше 13 років тому, суперечить праву особи мирно володіти своїм майном.
Заперечуючи проти зняття арешту з належного позивачеві майна, апелянт не навела доказів, які б свідчили про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, чи про порушення судом норм права.
Доводи апеляційної скарги на правильність рішення суду не впливають, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновком суду з їх оцінки.
З огляду на викладене, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач та її представник просили вирішити питання про стягнення з апелянта витрат за надання правничої допомоги. На підтвердження вказаних понесених витрат позивачем надано розрахунок (акт виконаних робіт) (а.с. 111), квитанцію до прибуткового касового ордера №37 від 28.06.2021 року (а.с. 110). Загалом вартість послуг з вивчення апеляції та підготовки складання відзиву на апеляцію, виїзд з м. Болехова до м. Івано-Франківська на розгляд апеляції становить 3000,00 грн. Також в матеріалах справи містяться Договір №7 про надання правової допомоги позивачу адвокатом Дуткевичем М.В. від 18.09.2020 року та ордер (а.с. 14-16).
При цьому згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.
З урахуванням наведеного та вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 3000 грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Долинського районного суду від 5 квітня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                       Г.П. Мелінишин

Повний текст постанови складено 30 серпня 2021 року.