П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2299/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Фелонюк Д.Л. 
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 

04 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про  визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач в березні 2021 року звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду,   в якому просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в перерахунку і виплаті призначеної позивачу пенсії в разі втрати годувальника відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики від 19.10.2020 №14640/0/2-20/54, і відповідно, як зазначено у цьому листі, із застосуванням частин 1, 4 статті 41 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Хмельницькій області перерахувати та виплатити пенсію в разі втрати годувальника згідно роз`яснення Мінсоцполітики, викладеному у листі №14640/0/2-20/54 від 19.10.2020 відповідно, як зазначено у цьому листі, із застосуванням частин 1, 4 статті 41 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 19.07.2019 - з моменту призначення позивачу пенсії в разі втрати годувальника, з урахуванням проведених виплат.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.04.2021 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки положеннями   частини 1 статті 41 Закону №2262-ХІІ встановлено, що на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в перерахунку і виплаті призначеної позивачу пенсії в разі втрати годувальника відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики від 19.10.2020 №14640/0/2-20/54, і відповідно, як зазначено у цьому листі, із застосуванням частин 1, 4 статті 41 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Крім того, щодо твердження позивача про необхідність здійснення перерахунку і виплати призначеної йому пенсії в разі втрати годувальника відповідно до роз`яснення Міністерства соціальної політики від 19.10.2020 №14640/0/2-20/54, суд вважає його безпідставним, оскільки листи, роз`яснення міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України. Вони мають рекомендаційний характер та не є обов`язковими для застосування.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що згідно ч. ч. 1, 4  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті. Пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Крім того, зазначив, що є батьком загиблої особи - військовослужбовця військової служби за контрактом, і тому відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  позивачу має бути призначена окрема пенсія в разі втрати годувальника, а не частка пенсії на одного утриманця із спільної пенсії на всіх членів сім`ї.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач у поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що позивачу призначено окрему пенсію відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується матеріалами його пенсійної справи. При цьому позивач помилково ототожнює призначення пенсії в разі втрати годувальника кожному з батьків, дружині (чоловікові), як визначено ч. 4 ст. 41  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з встановленням окремої пенсії кожному з членів сім`ї в більшому розмірі, ніж визначено статтею 36  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021 відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2021 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 28.07.2021.
Згідно з п.3 ч.1   ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1   ст. 311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 є особою, якій призначено 2 групу інвалідності. Йому призначено пенсію в разі втрати годувальника. При цьому, пенсійним органом із спільної суми пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 виділено частку, а саме:
- яка виплачується окремо позивачу із спільної пенсії (16380,00 грн) з 01.06.2020 в розмірі 4095,00 грн,
- яка виплачується окремо позивачу із спільної пенсії (17120,00 грн) з 01.07.2020 в розмірі 4280,00 грн;
- яка виплачується окремо позивачу із спільної пенсії (17690,00 грн) з 01.12.2020 в розмірі 4 422,55 грн.
Згідно з протоколом з пенсійної справи позивача від листопада 2020 року, позивачу здійснено перерахунок пенсії від 01.12.2020, відповідно до якого виплачується основний розмір пенсії в розмірі 40% грошового забезпечення загиблого військовослужбовця на 1 утриманця в сумі 5261,28 грн. При цьому, пенсійним органом здійснено донарахування підвищень або надбавок до пенсії, а тому загальний розмір пенсії складає 5842,84 грн.
Разом з тим, відповідач, враховуючи максимальний розмір пенсії, який призначається у разі втрати годувальника (17690,00 грн - станом на дату здійснення перерахунку) виплачує позивачу пенсійну виплату в розмірі 4422,55 грн).
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 29.01.2021, в якій просив зробити перерахунок його пенсії із застосуванням частин 1, 4 статті 41 Закону №2262-ХІІ, враховуючи роз`яснення Міністерства соціальної політики від 19.10.2020 №14640/0/2-20/54.
Листом від 23.02.2021 №1343-720/Б-03/8-2200/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що перерахунок його пенсії з урахуванням листа Міністерства соціальної політики від 19.10.2020 №14640/0/2-20/54 буде проведено після доопрацювання програмного забезпечення.
Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо призначення пенсії у разі втрати годувальника регулюються правовими нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.
Так, відповідно до абзацу 1 преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ст. 29 Закону України № 2262-XII пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Згідно зі ст. 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок. 
При цьому, відповідно до п. "б" ч. 4, ст. 30 Закону № 2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.
Статтею 31 Закону № 2262-XII визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Згідно ст. 36 Закону  № 2262-XI, пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:
а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;
б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.
За приписами ст. 37 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно ст. 1, ст. 41 Закону № 2262-XII на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті. На вимогу члена сім`ї його частка пенсії виділяється і виплачується йому окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, в якому надійшла заява про поділ пенсії. Пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Пунктом «б» ст.50 Закону №2262-XII визначено, право на пенсію за цим Законом мають члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.
Окрім цього, відповідно до п. 17-18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-XIІ, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 не  пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення,  переведення з одного виду  пенсії  на  інший  та відновлення   раніше  призначеної  пенсії  документами  орган,  що призначає пенсію,  розглядає подані документи та  приймає  рішення щодо  призначення,  переведення  з  одного виду пенсії на інший та відновлення  раніше  призначеної  пенсії   або   про   відмову   в призначенні,   переведенні  з  одного  виду  пенсії  на  інший  та відновленні раніше призначеної пенсії.
Рішення  щодо  призначення,  переведення  з  одного  виду пенсії   на   інший   та  відновлення  раніше  призначеної  пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
Так, відповідно до матеріалів справи 06.05.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийняте рішення про призначення, нарахування та виплату позивачу пенсії в разі втрати годувальника.
Разом з тим, не погоджуючись з розміром призначеної пенсії позивач звернувся до відповідача з заявою від 29.01.2021, в якій просив зробити перерахунок його пенсії із застосуванням частин 1, 4 статті 41 Закону №2262-ХІІ, та враховуючи роз`яснення Міністерства соціальної політики від 19.10.2020 №14640/0/2-20/54.
Однак, листом від 23.02.2021 №1343-720/Б-03/8-2200/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що перерахунок його пенсії буде проведено після доопрацювання програмного забезпечення. Тобто фактично відповідачем не повідомлено позивача про наявність чи відсутність підстав для проведення перерахунку. 
Колегія суддів зазначає, що відповідач надаючи відповідь на заяву позивача листом від 23.02.2021 №1343-720/Б-03/8-2200/21, що перерахунок пенсії буде проведено після доопрацювання програмного забезпечення діяв всупереч чинного законодавства, зокрема всупереч Закону №2262-ХІІ та Порядку № 3-1, оскільки законом не передбачено такої підстави для відмови в перерахунку пенсії. Водночас, лист - відмова  не може вважатись рішенням суб`єкта владних повноважень прийнятим відповідно до Закону №2262-ХІІ та Порядку № 3-1.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутня заява позивача щодо виділення і виплати органами пенсійного фонду частки пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що за наведених обставин, надання  відповідачем на заяву позивача про перерахунок  та виплату останньому пенсії в разі втрати годувальника, листа який  містить формальну відмову  з підстав, не передбачених діючим законодавством,  є фактично протиправною бездіяльністю, оскільки пенсійний орган як суб`єкт владних повноважень діяв не у межах повноважень та не у спосіб передбачений законом та Конституцією України. 
Водночас, суд апеляційної інстанції, зазначаючи про наявність підстав для визнання такої бездіяльності  відповідача протиправною, також дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії, подану позивачем.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову  суд може визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії (пункт 4).
Згідно з ч. 4 цієї статті, у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки відповідач не надав належної оцінки викладеним в заяві позивача передбачених Законом підставам щодо перерахунку  пенсії, та не прийняв за результатами її розгляду відповідного рішення,  тому  Головне управління ПФУ в Хмельницькій області слід зобов`язати повторно розглянути зазначену заяву відповідно до наведених правових норм. 
За таких обставин, судом першої інстанції був зроблений висновок, який не відповідає обставинам справи, та винесено рішення з порушенням норм матеріального права, тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.
У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 щодо  перерахунку і виплати призначеної йому  пенсії в разі втрати годувальника відповідно частин 1, 4 статті 41 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву щодо перерахунку і виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника відповідно частин 1, 4 статті 41 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.  
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.