УХВАЛА

14 липня 2021 року 
Київ
справа №360/2154/20
адміністративне провадження №К/9901/24598/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Луганської обласної прокуратури  на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №360/2154/20 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовною заявою до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, в якій просив: 

- визнати протиправним та скасувати рішення першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 2 квітня 2020 року №167 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора»; 

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Луганської області від 30 квітня 2020 року №528-к про звільнення ОСОБА_1  з посади прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області; 

- поновити його на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області або рівнозначній посаді з 6 травня 2020 року зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України; 

- стягнути з Луганської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 6 травня 2020 року до дати винесення судового рішення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року у справі №360/2154/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 2 квітня 2020 року №167 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора»;

- визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Луганської області від 30 квітня 2020 року № 528 к про звільнення ОСОБА_1  з посади прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області;

- поновлено ОСОБА_1  на посаді прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 6 травня 2020 року;

- стягнуто з Луганської обласної прокуратури (93400, вул. Богдана Ліщини, 27, м.Сєвєродонецьк, Луганська обл., код ЄДРПОУ 02909921) на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі: 306 360 грн з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1  на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, у розмірі: 16 649, 97 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Луганська обласна прокуратура  звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 2 липня 2021 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.  

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що судовий збір сплачено в меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір».

Так, згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону передбачено, що ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 1 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив: 2 102 грн.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, позов у цій справі заявлено у 2020 році фізичною особою вимоги якої були задоволені судом апеляційної інстанції щодо однієї майнової вимоги (306 360 грн) і трьох вимог немайнового характеру.

Відтак, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за одну позовну вимогу майнового характеру - 6127,2 грн (306 360 грн *1%*200%) і три вимоги немайнового характеру - 5044,8 грн (840,8*200%*3) загальною сумою: 11172 грн. 

Як вбачається з наявного у матеріалах касаційної скарги платіжного доручення №883 від 22 червня 2021 року, скаржник сплатив судовий збір у розмірі: 1681,60 грн. 

З огляду на зазначене, скаржнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі: 9490,4  грн (11172-1681,60). 

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ЄДРПОУ: 37993783;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання документа про доплату судового збору.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  Луганської обласної прокуратури  на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі №360/2154/20 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Н.М.          Мартинюк
А.В.     Жук
Ж.М.   Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду