ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 липня 2021 року                                                         м. Чернівці
справа № 727/9631/20
провадження №22-ц/822/549/570/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Височанської Н. К.
суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.
секретар Собчук І.Ю.
за участю: представника відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2  до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання незаконним та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційними скаргами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року та на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року, ухвалені під головуванням судді Слободян Г.М.,
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Посилався на те, що 27 серпня 2019 року його було прийнято на посаду керівника відділу з питань оцінювання якості вищої освіти в Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти за строковим трудовим договором до 27 лютого 2024 року включно.
02 грудня 2019 року його було переведено на посаду завідувача сектору аналітики в Національному агентстві із забезпечення якості вищої освіти за строковим трудовим договором по 27 лютого 2024 року включно.
07 жовтня 2020 року наказом керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №98-к «Про накладення дисциплінарного стягнення» його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за грубе порушення трудової дисципліни (пп.3.2.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, вимог пунктів 2.15 та 2.16 Посадової інструкції завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти), а саме – несумлінне виконання посадових обов`язків.
27 жовтня 2020 року наказом керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №105-к його було звільнено з посади завідувача сектору аналітики відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків покладених посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме: неповідомлення про причини відсутності на робочому місці протягом дня та невчасного надання після закінчення хвороби листка непрацездатності (пп.3.2.4, 3.2.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку), зважаючи на систематичне порушення трудової дисципліни та раніше застосовані заходи дисциплінарного стягнення за несумлінне виконання своїх посадових обов`язків (пп.2.15, 2.16 Посадової інструкції).
02 листопада 2020 року наказом керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №107-к було внесено зміни до Наказу №105-к від 27 жовтня 2020 року в частині дати звільнення, відповідно до якого його було звільнено з 02 листопада 2020 року, у день після виходу з лікарняного, визначеного в листку непрацездатності в полі «стати до роботи» - 02 листопада 2020 року.
З наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не погоджується, просив їх визнати незаконними та скасувати.
Зокрема, посилався на те, що наказом №98-к від 07 жовтня 2020 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Підставою для оголошення догани стали доручення керівника секретаріату №7 від 05.10.2020 року, службова записка ОСОБА_3 голові Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти щодо допущення ним академічного плагіату в тексті частини 2 робочого варіанту аналітичної записки «Незалежні установи оцінювання якості вищої освіти», яке потягнуло за собою грубе порушення академічної доброчесності.
Вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у вказаній аналітичній записці він робив посилання на усі роботи, які були використані під час підготовки тексту, та окремо їх виніс в список використаних джерел. Жодного разу текст інших авторів не подавався без відповідного посилання на джерело знаходження.
Вважає, що відповідач не дотримався процедури вирішення питання про встановлення факту порушення академічної доброчесності.
Крім цього, ніякого оприлюднення тексту аналітичної записки не було. Це був робочий варіант, який був наданий на перевірку та ознайомлення уповноваженій особі. А тому посилання на встановлення факту академічного плагіату є недоречним.
Також зазначав, що оспорюваний наказ не містить конкретної вказівки, які саме порушення трудової дисципліни він допустив.
Наказом керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №105-к від 27 жовтня 2020 року його було звільнено з посади завідувача сектору аналітики відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Підставою для звільнення стала та обставина, що після вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у встановленні факту порушення академічної доброчесності, він вчинив дисциплінарний проступок, зокрема, не повідомив про причини відсутності на робочому місці 18 вересня 2020 року та невчасно надав після закінчення хвороби листок непрацездатності.
Вважає даний наказ також незаконним.
Зокрема, посилався, що 18 вересня 2020 року він був відсутній на робочому місці, оскільки перебував на лікуванні у лікаря-стоматолога. Проте, уже ввечері 18 вересня та 19 вересня 2020 року він працював дистанційно, з дому, щоб не допустити невиконання покладених на нього посадових обов`язків.
Що стосується подання листка непрацездатності, то він про закриття листа непрацездатності повідомив письмово шляхом надсилання електронного листа з копією лікарняного, уповноважену особу відповідача – керівника відділу кадрового та організаційного забезпечення Н.Бурсак, з самого ранку 21.09.2020 року (тобто у перший день після 18.09.2020 року), а оригінал листка непрацездатності надіслав 22.09.2020 року, про що теж повідомив представника відповідача у такий самий спосіб.
Вважав, що оголошення йому догани та звільнення з роботи відбулися з особистої неприязні до нього керівника секретаріату ОСОБА_3 , у серпні 2020 року, після його повідомлень на адресу керівництва секретаріату про ознаки корупційних діянь, що мали місце, на його думку, під час дистанційної акредитації освітніх програм в Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічній академії ім.. Т. Шевченка та Львівському національному університеті ім. І. Франка. 19 серпня 2020 року він отримав офіційного електронного листа від ОСОБА_3 , в якому він, безпідставно звинуватив його у порушені Кодексу академічної доброчесності та вимагав, щоб він звільнився з роботи за власним бажанням.
20 серпня 2020 року під час особистої розмови з ОСОБА_4 він відмовився звільнятися за власним бажанням. На пропозицію звільнитися за угодою сторін, він повідомив, що подумає під час відпустки. 
Пропозицію про звільнення він отримував і від провідного фахівця відділу кадрового забезпечення ОСОБА_5 01 жовтня 2020 року, а також 05 жовтня 2020 року від керівника секретаріату. На усі пропозиції він відповів остаточною відмовою.
Також посилався на те, що його звільнення відбулося без згоди первинної профспілкової організації, що є порушенням статті 43 КЗпП України.
З урахуванням викладеного, просив:
-скасувати наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №98-к від 07 жовтня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за грубе порушення трудової дисципліни;
-скасувати наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №105-к від 27 жовтня 2020 року, яким його було звільнено з посади завідувача сектору аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України;
-скасувати наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №107-к від 02 листопада 2020 року, яким було внесено зміни до Наказу №105-к від 27 жовтня 2020 року, відповідно до листка непрацездатності Серія НОМЕР_1 , виданого 19 жовтня 2020 року КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня», яким його було звільнено з посади завідувача сектору аналітики з 02 листопада 2020 року, у день після виходу з лікарняного, визначеного в листку непрацездатності в полі «стати до роботи» - 02 листопада 2020 року.
-поновити його на посаді завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти;
-стягнути з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 03 листопада 2020 року по день постановлення рішення у справі;
-рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року позов задоволено.
Скасовано наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти «Про накладення дисциплінарного стягнення» №98-к від 07 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_2 , завідувачу сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти було оголошено догану за грубе порушення трудової дисципліни.
Скасовано наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №105-к від 27 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_2 було звільнено з посади завідувача сектору аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Скасовано наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №107-к від 02 листопада 2020 року, яким було внесено зміни до Наказу №105-к від 27 жовтня 2020 року, відповідно до листка непрацездатності Серія НОМЕР_1 , виданого 19 жовтня 2020 року КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня», яким ОСОБА_2 було звільнено з посади завідувача сектору аналітики з 02 листопада 2020 року, у день після виходу з лікарняного, визначеного в листку непрацездатності в полі «стати до роботи» - 02 листопада 2020 року.
Поновлено на роботі ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі - на посаді завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.
Стягнуто з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 листопада 2020 року по 18 лютого 2021 року в сумі 151 805,82 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року виправлено описку в рішенні Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року та в тексті рішення слід вірним читати: «допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, - посаді завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць допустити до негайного виконання».

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційних скарг та позиції інших учасників
Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року та на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року подало апеляційні скарги, в яких просять рішення та ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року мотивована тим, що оскаржуване рішення не містить мотивувальної частини, зокрема доказів відхилених судом та мотивів їх відхилення; мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; мотивів застосування норм права. Крім того, рішення містить зайву деталізацію та низку незрозумілих словосполучень та речень.
Судом першої інстанції абсолютно не доведено та не обґрунтовано в чому полягає незаконність звільнення позивача з роботи.
Зокрема, в оскаржуваному рішенні зазначено про недотримання процедури під час розгляду питання про встановлення факту порушення академічної доброчесності та притягнення позивача до академічної відповідальності в контексті п.8 ст. 42 Закону України «Про освіту».
Однак, позивач не відноситься до жодної із визначених ст, 52 Закону категорій, а отже вимоги ст. 42 Закону не можуть поширюватися на права і обов`язки як позивача, так і відповідача.
При цьому, Агентство діє виключно на принципах доброчесності й порядності, професіоналізму, нульової толерантності до будь яких проявів порушення академічної доброчесності, відповідальності, прозорості та публічності, законності, справедливості, що задекларовані внутрішніми нормативно-правовими актами, такими як Кодекс академічної доброчесності Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, затвердженого на засіданні Агентства (Протокол Лг2 2 від 25.02.2019 р), Декларація про дотримання академічної доброчесності (підписана Позивачем 19.08.2019 р.).
Натомість суд першої інстанції хибно витлумачив відповідні норми законодавства, оскільки Агентство не наділено повноваженнями притягнення до академічної відповідальності, таке право надано закладам вищої освіти. Відповідно до пунктів 7, 8 ст. 42 Закону України «Про освіту» заклади освіти мають право визначати порядок виявлення та встановлення фактів порушення академічної доброчесності, види академічної відповідальності учасників освітнього процесу внутрішніми положеннями.
У своїх поясненнях позивач повідомив, що 18 вересня 2020 року ОСОБА_2 не вийшов на роботу, оскільки мав необхідність звернутися до стоматолога. Як доказ, подав довідку, видану на бланку рецепта без зазначення лікувальної установи, прізвища лікаря, дати та номеру видачі, і яка від видавця дійсна до 20 вересня 2020 року. Зазначена довідка була надана 07 жовтня 2020 року, коли строк її дії закінчився. Відповідно, відділом кадрів при табелюванні зазначену довідку не було враховано, оскільки вона не була чинною, крім того така довідка є абсолютно не інформативною (у ній відсутні будь які реквізити) та оформлена неналежним чином.
З огляду на зазначені недоліки, секретаріат Агентства не мав змоги здійснювати облік робочого часу на підставі подібних документів.
Разом із тим, роботодавець не мав змоги перевірити достовірність медичних документів наданих працівником, шляхом запиту до медичної установи, оскільки у довідці відсутнє найменування медичної установи та не вказано жодних реквізитів установи, що видала довідку на рецепті.
Зазначає, що керівник секретаріату Агентства звернувся з поданням до Профспілкового комітету Профспілкової організації працівників секретаріату Агентства «Доброчесність» з проханням надати згоду на звільнення завідувача сектору аналітики ОСОБА_2 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у встановлений законом строк та повідомити протягом 3-х днів після винесення рішення. 
Однак позивач тричі не з`явився на засідання Профспілкового комітету, що унеможливлювало розгляд подання та прийняття відповідного рішення. 
При цьому, у тексті листів було зазначено: «У разі неможливості прибути особисто, Ви можете прийняти участь у засіданні дистанційно в системі ZOOM, за відповідним посиланням», однак позивач жодного разу не приєднався до засідання в режимі on-line через систему ZOOM, натомість мав можливість та час писати заяви про перенесення засідання та брати участь в установчій сесії Чернівецького національного університету імені Федьковича. 
Оскільки адміністрація секретаріату Національного агентства не отримала відповіді від Профспілкового комітету у встановлений законом 15 денний строк та протягом періоду у який ця згода могла бути надана, керівником секретаріату Агентства відсутність такої згоди було розцінено як згоду на розірвання трудового договору.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також виклав помилкове твердження, щодо звільнення позивача відбулося в період тимчасової непрацездатності, оскільки позивача не було звільнено в означений період, про що свідчить наказ керівника секретаріату Агентства від 02.11.2020 р. № 107-к, яким внесено зміни до наказу від 27.10.2020 р. № 105-к, відповідно до якого завідувача сектору аналітики Департаменту наукових ступенів та аналітики секретаріату Агентства ОСОБА_2 було звільнено з роботи відповідно до п. З ч. 1 ст. 40. Кодексу законів про працю України 02.11.2020 р., тобто у день після його виходу з лікарняного, визначеного в листку непрацездатності в полі «стати до роботи».
Отже, означені твердження суду в оскаржуваному рішенні є безпідставними, оскільки в день свого звільнення позивач перебував на роботі, був ознайомлений з наказом про звільнення 02.11.2020 р. та отримав трудову книжку.
Крім того, суд першої інстанції стягнув на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 листопада 2020 року по 18 лютого 2021 року в сумі 151 805 грн. 82 коп., однак в резолютивній частині рішення не зазначив про стягнення з указаної суми податків й інших обов`язкових платежів. Також вважать за доцільне перевірити розрахунок, виходячи з якого вказана сума була вирахувана.
В апеляційній скарзі на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти просить скасувати вказану ухвалу та стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги.
Вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Однак, виходячи з резолютивної частини ухвали, опискою, у розумінні суду є доповнення рішення текстом наступного змісту: «та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць допустити до негайного виконання», що повністю суперечить вимогам ст. 269 ЦПК України та п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі».
Вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, під виглядом виправлення описки, було безпідставно змінено зміст судового рішення, що є порушенням норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановления помилкової ухвали, та є підставою для скасування ухвали суду.
У відзивах на апеляційні скарги позивач ОСОБА_2 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення – залишити без змін. Вважає їх законними та обґрунтованими.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга на рішення Шевченківського районного суду від 18 лютого 2021 року підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.
Апеляційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року підлягає задоволенню, а ухвала суду – скасуванню.

Обставини справи
Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року згідно наказу №71-к від 19 серпня 2019 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду керівника відділу з питань оцінювання якості вищої освіти Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти за строковим трудовим договором по 27 лютого 2024 року включно (т.1 а.с.98).
02 грудня 2019 року згідно наказу №140-к від 02 грудня 2019 р. ОСОБА_2 , переведено на посаду завідувача сектору аналітики за строковим трудовим договором по 27 лютого 2024 року включно (т.1 а.с.99).
07 жовтня 2020 року наказом «Про накладення дисциплінарного стягнення» керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №98-к, ОСОБА_2 – завідувачу сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, було оголошено догану за грубе порушення трудової дисципліни (пп. 3.2.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти), вимог пунктів 2.15 та 2.16 Посадової інструкції завідувача сектору аналітики наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, а саме – несумлінне виконання посадових обов`язків та у відповідності до ст.ст. 139, 147-149 КЗпП України. (т.1 а.с.142).
27 жовтня 2020 року згідно наказу керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №105-к у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме: неповідомлення про причини відсутності на робочому місці протягом дня та невчасного надання після закінчення хвороби листка непрацездатності (пп. 3.2.4, 3.2.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку), а також за систематичне порушення трудової дисципліни та раніше застосовані до нього заходи дисциплінарного стягнення за несумлінне виконання своїх посадових обов`язків (пп. 2.15 та 2.16 Посадової інструкції) ОСОБА_2 було звільнено з посади завідувача сектору аналітики, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України після виходу його з лікарняного у день, визначений в листку непрацездатності в полі «стати до роботи». Підстава: п.3 ст. 40 КЗпП України; наказ про накладення дисциплінарного стягнення від 07.10.2020 р. №98-к; доручення керівника секретаріату №8 від 05.10.2020 р.; пояснювальна записка ОСОБА_2 №47 від 07.10.2020 р.; заява ОСОБА_2 від 12.10.2020 р. зареєстрована 15.10.2020 р. №64 (т.1 а.с.100).
Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти 27 жовтня 2020 року надіслано ОСОБА_2 повідомлення про отримання трудової книжки (т.1 а.с.113).
02 листопада 2020 року наказом керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №107-к відповідно до листка непрацездатності серія АДЦ №479359, виданого 19 жовтня 2020 року КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня» внесено зміни до Наказу №105-к від 27.10.2020 р., яким було звільнено ОСОБА_2 з посади з 02.11.2020 р., у день після його виходу з лікарняного, визначений в листку непрацездатності в полі «стати до роботи» - 02 листопада 2020 року (т.1 а.с.101).
Відповідно довідки лікаря, виданої ОСОБА_2 , він дійсно проходив лікування у лікаря стоматолога 18.09.2020 р., дійсна по 20.09.2020 р. включно (т.1 а.с.112).
Згідно листка непрацездатності серія АДО №316846, виданого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня», в полі «стати до роботи» зазначено 18 вересня 2020 р. (т.1 а.с.111).
Згідно листка непрацездатності серія АДЦ №554371, виданого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня», в полі «стати до роботи» зазначено 01 жовтня 2020 р. (т.1 а.с.109).
Згідно листка непрацездатності серія АДЦ №509066, виданого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня», в полі «стати до роботи» зазначено 17 жовтня 2020 р. (т.1 а.с.110).
Згідно листка непрацездатності серія АДЦ №479359, виданого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня», в полі «стати до роботи» зазначено 02 листопада 2020 року (т.1 а.с.102).
Згідно листа №1051 від 08.10.2020 р. керівник секретаріату звернувся з поданням до Профспілкогово комітету Профспілкової організації працівників секретаріату Агенства «Доброчесність», з проханням надати згоду на звільнення завідувача сектору аналітики ОСОБА_2 , за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України та у встановлений законом строк повідомити протягом 3 днів після винесення рішення (а.с.106-108).
В листі Професійної спілки працівників Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 08.10.2020р. №3, адресованому ОСОБА_2 , зазначено, що до профспілки «Доброчесність» надійшло подання від Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про погодження звільнення завідувача сектору аналітики ОСОБА_2 відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_2 запрошено на засідання профспілкового комітету на 12.10.2020 р. за адресою АДРЕСА_1 (5 поверх) о 12-00 год. (а.с.105).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позову. 
При цьому, правильно послався на норми матеріального права. Разом із тим, суд першої інстанції в своєму рішенні всупереч вимогам статті 265 ЦПК України не навів мотивів, з яких він виходив при задоволенні позову, а також розрахунки середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів з висновками суду щодо задоволення позову погоджується. Проте, вважає за необхідне в своєму рішенні навести мотиви обґрунтованості позову і тим самим усунути неповноту, яку допустив суд першої інстанції при написанні рішення.
Так, правовідносини в даній справі регулюються наступними нормами матеріального права.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини другої статті 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнення згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. 
Пленум Верховного Суду України в пунктах 18, 22 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз`яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не праві визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
Відповідно до пункту 23 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.
Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
Щодо оспорення наказу №98-к від 07 жовтня 2020 року про оголошення ОСОБА_2 догани
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.
Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.
Відповідно до частини першої, третьої, четвертої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з наказу №98-к від 07.10.2020 року, що ОСОБА_2 було оголошено догану за грубе порушення трудової дисципліни (пп.3.2.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, вимог пунктів 2.15 та 2.16 Посадової інструкції завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти), а саме несумлінне виконання посадових обов`язків (т.1 а.с.142).
Підставою для винесення даного наказу стало доручення керівника секретаріату №7 від 05.10.2020 року, пояснювальна записка ОСОБА_2 №37 від 05.10.2020 року, службова записка Винницького М. Голові Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.
Відповідно до пункту 3.2.6 Правил внутрішнього трудового розпорядку секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти працівники секретаріату зобов`язані виконувати своєчасно та в повному обсязі робочі завдання та посадові обов`язки, забезпечувати належну якість праці (т.1 а.с.118-124).
Згідно пунктів 2.15 та 2.16 Посадової інструкції завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти до обов`язків завідувача сектору належить дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку секретаріату, інструкцій з техніки безпеки, охорони праці, протипожежної безпеки та виробничої санітарії; дотримання правил етичної поведінки та фінансового моніторингу відповідно до чинного законодавства у сфері запобігання корупції, правил і принципів академічної доброчесності, Кодексу академічної доброчесності Національного агентства (т.1 а.с.114-117).
З доручення керівника секретаріату №7 від 05.10.2020р. вбачається, що завідувачу сектору аналітики ОСОБА_2 слід надати письмові пояснення про причини допущення академічного плагіату, а саме цитування без належних посилань на джерела у тексті Частини 2 аналітичної записки «Незалежні установи оцінювання якості вищої освіти». До даного доручення була додана порівняльна таблиця на 3 аркушах (т.1 а.с.144-147).
На виконання доручення керівника секретаріату №7 від 05.10.2020р. ОСОБА_2 надав пояснення, в яких заперечував порушення ним академічної доброчесності у формі академічного плагіату та пояснив, що усі джерела ним представлено у Списку використаних джерел на с.60-63 відповідної частини аналітичної записки. Крім того, в даних поясненнях ним зазначено, що вказана аналітична записка є робочим текстом, який був наданий на перевірку керівнику секретаріату наприкінці березня – початку квітня 2020 року (т.1 а.с.151-152).
07 жовтня 2020 року ОСОБА_2 надав керівнику секретаріату додаткові пояснення, в яких посилається на електронну переписку з провідним фахівцем сектору аналітики В.Терещуком та керівником секретаріату М.Винницьким в період з 03.04.2020 року по 27.04.2020 року, з якої вбачається, що на перевірку була надана чернетка (робочий варіант) аналітичної записки і що були пропозиції її доопрацювати. До додаткових пояснень позивач надав роздруківку електронної переписки (т.1 а.с.171-191).
07.10.2020 року керівник секретаріату Винницький М.І. направив Голові Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти службову записку, в якій інформував про те, що 19.08.2020 року при перевірці аналітичної записки, що була виконана ОСОБА_2 , ним встановлено значний обсяг текстових запозичень без належних посилань на джерела (т.1 а.с.149-150).
В даній службовій записці, зокрема, в останньому абзаці повідомляється про те, що 07.10.2020 року ОСОБА_2 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків у формі догани.
Таким чином, встановлено, що службова записка ОСОБА_3 , адресована Голові Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти і яка стала однією із підстав для винесення ОСОБА_2 догани, була написана після винесення наказу №98-к від 07.10.2020 року про оголошення ОСОБА_2 догани. За таких обставин колегією суддів дана службова записка до уваги не приймається.
Аналізуючи надані докази, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у формі догани за порушення академічної доброчесності у формі академічного плагіату при написанні частини 2 аналітичної записки «Незалежні установи оцінювання якості вищої освіти».
Колегія суддів вважає, що наказ керівника секретаріату №98-к від 07.10.2020 року про оголошення ОСОБА_2 догани є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав.
В матеріалах справи міститься Кодекс академічної доброчесності Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, розглянутий та схвалений на засіданні Національного агентства 25 лютого 2019 року, з якого вбачається, що при його формуванні враховано вимоги Законів України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про авторське право і суміжні права» (т.1 а.с.202-207).
Відповідно до статті 42 Закону України «Про освіту» в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, академічна доброчесність – це сукупність етичних принципів та визначених законом правил, якими мають керуватися учасники освітнього процесу під час навчання, викладання та провадження наукової (творчої) діяльності з метою забезпечення довіри до результатів навчання та/або наукових (творчих) досягнень.
Дотримання академічної доброчесності педагогічними, науково-педагогічними та науковими працівниками передбачає, в тому числі, посилання на джерела інформації у разі використання ідей, розробок, тверджень, відомостей.
Згідно частини 4 статті 42 Закону порушенням академічної доброчесності вважається: академічний плагіат – оприлюднення (частково або повністю) наукових (творчих) результатів, отриманих іншими особами, як результатів власного дослідження (творчості) та/або відтворення опублікованих текстів (оприлюднених творів мистецтва) інших авторів без зазначення авторства.
Отже, академічний плагіат передбачає оприлюднення творчого результату, отриманого іншими особами, як результатів власного дослідження. Поки творча робота не отримала оприлюднення, вона вважається робочим варіантом (чернеткою), що виключає застосування до автора роботи санкцій за порушення правил академічної доброчесності у вигляді академічного плагіату.
Як встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_2 був наданий на перевірку керівнику секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти Винницькому М.І. робочий текст аналітичної записки, який міг доопрацьовуватися та перероблятися і який не отримав розповсюдження.
Крім цього, відповідачем на спростування вказаного факту не було надано варіант тієї аналітичної записки, в якому були відсутні посилання на джерела інформації та яка стала підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. 
Натомість, відповідачем наданий до відзиву на позовну заяву перероблений та доопрацьований варіант аналітичної записки «Незалежні установи оцінювання якості вищої освіти», який не був підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (т.2 а.с.1-68).
Зокрема, ОСОБА_2 пропонувалися надати письмові пояснення про причини допущення академічного плагіату, а саме цитування без належних посилань на джерела у тексті Частини 2 аналітичної записки «Незалежні установи оцінювання якості вищої освіти». До даного доручення була додана порівняльна таблиця на 3 аркушах (т.1 а.с.144-147).
На підтвердження допущення ОСОБА_2 академічного плагіату відповідачем була надана аналітична записка (т.2 а.с.1-68).
Досліджуючи порівняльну таблицю та зміст наданої аналітичної записки, колегія суддів виявила, що в даній аналітичній записці на сторінці 10 є посилання на джерело, а саме, автора ОСОБА_6 і на цій же сторінці є зноска роботи автора ОСОБА_7 .
На сторінці 14 аналітичної записки відсутній абзац «Так, наприклад, поряд із загальнодержавними органами управління….», що вказаний в порівняльній таблиці.
Сторінка 134, що вказана в порівняльній таблиці, взагалі відсутня в аналітичній записці. Надана аналітична записка складається із 130 сторінок.
Інших сторінок в порівняльній таблиці, яка була надана ОСОБА_8 для дачі пояснень, порушення яких стали пізніше підставою для оголошення догани, не зазначено.
В матеріалах справи міститься ще один варіант аналітичної записки, наданий позивачем (т.2 а.с.102-142), однак в ньому також вказаних сторінок немає (зокрема, сторінки 134).
Отже, відсутність первісного варіанту аналітичної записки позбавляє можливість суду перевірити всі обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Крім цього, колегія суддів враховує, що на перевірку був наданий робочий варіант аналітичної записки, який не був оприлюднений та розповсюджений, а міг доопрацьовуватися та перероблятися.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, а саме, порушення академічної доброчесності у формі академічного плагіату.
Також колегія суддів звертає увагу на порушення відповідачем строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 було надано керівнику секретаріату робочий варіант аналітичної записки «Незалежні установи оцінювання якості вищої освіти» в кінці березня – на початку квітня 2020 року, про що свідчить роздруківка з електронної пошти позивача.
В службовій записці до Голови Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти керівник секретаріату Винницький М.І. зазначає, що 19 серпня 2020 року при перевірці аналітичної записки ним було виявлено значний обсяг текстових запозичень без належних посилань на джерела (т.1 а.с.149-150).
В той же час наказ про оголошення ОСОБА_2 догани винесений 07 жовтня 2020 року, тобто з порушенням місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбаченого статтею 148 КЗпП України.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що наказ керівника секретаріату №98-к від 07.10.2020 року про оголошення ОСОБА_2 догани підлягає скасуванню як незаконний, а позов ОСОБА_2 в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо оспорення наказу №105-к від 27 жовтня 2020 року про звільнення

Як вбачається з матеріалів справи, що підставою для звільнення ОСОБА_2 за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України стало неповідомлення про причини відсутності на робочому місці протягом 18 вересня 2020 року та невчасного надання після закінчення хвороби листка непрацездатності, що закінчився 17 вересня 2020 року (пп. 3.2.4, 3.2.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку). При цьому, був врахований наказ про накладення дисциплінарного стягнення від 07.10.2020 р. №98-к.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на лікарняному з 09.09.2020 року по 17.09.2020 року включно. Дана обставина підтверджується листком непрацездатності серії АДО №316846, виданого КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня». В полі «стати до роботи» зазначено 18 вересня 2020 р. (т.1 а.с.111).
Встановлено, що 18 вересня 2020 року ОСОБА_2 на роботу не вийшов. З даного приводу був складений акт про відсутність на робочому місці від 22 вересня 2020 року (т.2 а.с.77).
Листок непрацездатності позивач направив відповідачу 22 вересня 2020 року.
Відповідно до п.3.4 Положення про облік використання робочого часу, затвердженого наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №44 від 20 грудня 2019 року, якщо працівник відсутній на робочому місці з нез`ясованих причин, відповідальний за табелювання проставляє у табелі код НЗ, доки фактичні причини відсутності не будуть підтверджені відповідними документами – листками непрацездатності, довідками, пояснювальними записками тощо (т.2 а.с.176-178).
Згідно п.3.6 даного Положення якщо працівник надає на підтвердження відсутності через непрацездатність довідку медичного закладу, видану й оформлену в установленому законодавством порядку, відповідальний за табелювання проставляє в табелі код НН, що відбиває неоплачувану тимчасову непрацездатність.
Згідно п.2.7 Положення якщо після подання до відділу фінансового планування та бухгалтерського обліку табеля з`ясувалися та підтверджені документально фактичні причини відсутності працівника, позначені у табелі кодом НЗ – складають окремий додатковий табель на працівника із достовірною інформацією за весь період відсутності.
Аналіз вказаного Положення свідчить про те, що проставлення в табелі обліку робочого часу коду НЗ є тимчасовим, поки не будуть з`ясовані дійсні причини відсутності працівника, після чого складається окремий додатковий табель із достовірною інформацією.
Як вбачається з табелю обліку використання робочого часу за вересень 2020 року, що у ОСОБА_2 за 18 вересня 2020 року проставлено код НЗ «нез`ясовані причини» (т.3 а.с.145-146).
Позивач в підтвердження причин відсутності на роботі 18 вересня 2020 року надав довідку про те, що 18.09.2020 року він проходив лікування у лікаря-стоматолога (т.1 а.с.112).
На думку колегії суддів відповідач, отримавши дану довідку, повинен був скласти окремий додатковий табель, в якому за вказане число проставити код НН, що відбиває неоплачувану тимчасову непрацездатність (в разі прийняття до уваги довідки лікаря) або прогул (в разі не прийняття до уваги довідки лікаря). 
Отже, колегія суддів вважає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути встановлений факт порушення працівником правил внутрішнього трудового розпорядку (наприклад, прогул), а не саме по собі неповідомлення про причини відсутності на робочому місці.
Крім цього, підставою для звільнення ОСОБА_2 з роботи стало невчасне надання після закінчення хвороби листка непрацездатності.
Відповідно до п.3.2.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, працівники секретаріату зобов`язані надавати листок непрацездатності до відділу кадрів у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності (т.1 а.с.118-124).
Колегією суддів встановлено, ОСОБА_2 перебував на лікарняному по 17 вересня 2020 року включно. 18 вересня 2020 року він на роботу не з`явився. 19 та 20 вересня 2020 року були вихідними днями. В понеділок, 21 вересня 2020 року позивач електронною поштою повідомив відділ кадрів про направлення лікарняного листка поштою та вислав фото лікарняного (т.1 а.с.163-164). 22 вересня 2020 року направив листок непрацездатності.
Аналізуючи надані докази, колегія суддів вважає, що позивач повідомив Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти про направлення ним лікарняного листка.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що порушення, за які був звільнений ОСОБА_2 (18 вересня 2020 року не повідомив про причини відсутності на роботі та 22 вересня 2020 року невчасно направив лікарняний лист), мали місце до оголошення ОСОБА_2 догани. 
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України   «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9  за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Як вбачається з матеріалів справи, що наказ про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани був винесений 7 жовтня 2020 року. Після винесення цього наказу ОСОБА_2 ніяких порушень не вчиняв.
З огляду на зазначені норми закону та фактичні обставини справи, колегія суддів встановила, що звільнення ОСОБА_2 проведено з порушенням чинного законодавства.
В своїй постанові також колегія суддів прийшла до висновку, що наказ №98-к від 07 жовтня 2020 року про оголошення ОСОБА_2 догани є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України є незаконним, оскільки в даному випадку немає системи у невиконанні працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем як при винесенні наказу про оголошення позивачу догани, та і при винесенні наказу про звільнення були порушені строки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбачені статтею 148 КЗпП України. (Порушення вчинено 18 вересня 2020 року, акт про відсутність на роботі 22 вересня 2020 року, а звільнення відбулося 27 жовтня 2020 року, тобто з пропуском місячного строку).
Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що звільнення відбулося без згоди профспілкового комітету.
Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником (частина друга статті 43 КЗпП України).
Частиною п`ятою статті 43 КЗпП України передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, виконуючи вимоги статті 43 КЗпП України, направив до профспілкового комітету Профспілкової організації працівників секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти «Доброчесність» обґрунтоване письмове подання про надання згоди на звільнення позивача від 08 жовтня 2020 року №1051, однак виборний орган первинної профспілкової організації не розглянув дане питання протягом п`ятнадцятиденного строку та не повідомив роботодавця про прийняте рішення у триденний строк після його прийняття.
До дня видачі наказу про звільнення ОСОБА_2 заперечень від профспілкового органу щодо звільнення позивача не надійшло, отже, у розумінні частини п`ятої статті 43 КЗпП України профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору з позивачем, тобто, вимогу закону відповідачем дотримано.
Таким чином відповідач здійснив усі передбачені законодавством про працю дії щодо повідомлення профспілкової організації про майбутнє звільнення позивача.
З врахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_2 в частині визнання незаконними та скасування наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.
Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок).
Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку).
Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції вірно взяв розрахунковий період з 03 листопада 2020 року по 18 лютого 2021 року (день постановлення рішення). Проте, суд першої інстанції в своєму рішенні не навів розрахунок середнього заробітку, а розмір загальної суми середнього заробітку є помилковим. А тому рішення суду в частині стягнення середнього заробітку підлягає зміні. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти тривалість робочого тижня для працівників секретаріату становить 40 годин на тиждень із вихідними днями у суботу та неділю (т.1 а.с.118-124).
З матеріалів справи вбачається, що позивач з 25.08.2020р. по 07.09.2020р. перебував у відпустці (т.2 а.с.181), з 08.09.2020р. по 17.09.2020р. перебував на лікарняному (т.1 а.с.111), з 21.09.2020р. по 30.09.2020р. перебував на лікарняному (т.1 а.с.109), з 08.10.2020р. по 16.10.2020р. перебував на лікарняному (т.1 а.с.110, з 19.10.2020р. по 01.11.2020р. перебував на лікарняному (т.1 а.с.102).
З огляду на те, що позивач з 25 серпня 2020 року перебував або у відпустці, або на лікарняному, колегія суддів для обчислення середньоденного заробітку взяла до уваги два повних календарних місяці, зокрема, червень та липень 2020 року.
Зокрема, заробітна плата за 19 робочих днів в червні 2020 року склала 43748,20 грн., за 23 робочих дні в липні 2020 року склала 40696,00 грн. Отже, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 2010,58 грн. (43748,20 грн. + 40696,00 грн. = 84442,20 грн. : 42 робочих дні = 2010,58 грн.) (т.3 а.с.156).
Зважаючи на період, за який суд першої інстанції провів розрахунок: з 03 листопада 2020 року (з наступного робочого дня після звільнення) по 18 лютого 2021 року (по день винесення судом першої інстанції рішення), число робочих днів у розрахунковому періоді склало 75 робочих днів (в листопаді 2020 року – 20, грудні 2020 року – 22, січні 2021 року – 19, лютому 2021року – 14).
За викладених обставин розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 150 793,50 грн. (2010,58 грн. середньоденний заробіток х 75 робочих днів = 150 793,50 грн.).
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплати прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року

Як вбачається із матеріалів справи, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року виправлено описку в рішенні Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року та в тексті рішення слід вірним читати: «допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, - посаді завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць допустити до негайного виконання».
Колегія суддів не погоджується з даною ухвалою.
Відповідно до положень частини 1 статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
У відповідності до пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, що будь-якої заяви про виправлення описки сторони не подавали. Суд дане питання вирішував з власної ініціативи.
Питання, які ставив суд, стосуються змісту судового рішення та процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення і не є опискою у розумінні статті 269 ЦПК України.
Викладені вимоги залишилися поза увагою суду першої інстанції, оскільки зазначення в рішенні суду про негайне виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць, не є опискою у розумінні статті 269 ЦПК України, є процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судового рішення, відтак суд не мав права в порядку виправлення описки змінювати зміст судового рішення. З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг 

Згідно із п.4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Оскільки суд першої інстанції в своєму рішенні всупереч вимогам статті 265 ЦПК України не навів мотивів, з яких він виходив при задоволенні позову та неправильно вирахував розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то мотивувальну частину рішення слід змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.
Що стосується резолютивної частини рішення, то вона підлягає зміні, з викладенням в новій редакції, оскільки 2, 3, 4 абзаци суд виклав від імені першої особи, а також підлягає зміні розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу із зазначенням про утримання з нього суми податків та інших обов`язкових платежів.
Також колегія суддів вважає за необхідне на виконання вимог пункту 2 частини 1 статті 430 ЦПК України доповнити рішення суду наступним змістом: «Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць».
Крім цього, підлягає скасуванню ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З мотивувальної частини постанови апеляційного суду вбачається, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
З позовної заяви вбачається, що позивач пред`явив дві вимоги немайнового характеру (1 - скасування наказу про оголошення догани, 2 - скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі) та одну вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).
Позивач відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у частині позовних вимог щодо поновлення на роботі. Також при подачі позову позивач не сплатив судовий збір в частині вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який мав би бути сплачений за подачу позову до суду, за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 1681,60 грн. (840,80 грн. + 840,80 грн. = 1681,60 грн.) та одну вимогу майнового характеру в розмірі 1507,94 грн. (1% від суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 150 793,50 грн.), а всього 3 189,54 грн.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Отже, при поданні апеляційної скарги на рішення суду відповідач мав би сплатити судовий збір в розмірі 4 784,31 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, що за подачу апеляційної скарги на рішення суду відповідач сплатив судовий збір в розмірі 4 799,47 грн. (т.2 а.с.249, т.3 а.с.20). Отже, зайво сплачений судовий збір становить 15,16 грн.
Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 174,38 грн. (3 189,54 грн. за подачу позову до суду – 15,16 грн. зайво сплачених = 3 174,38 грн.).
За подачу апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року відповідач сплатив судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. (т.3 а.с.33).
Оскільки апеляційна скарга Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року задоволена, а ухвала скасована, то вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.
Враховуючи те, що відповідач має сплатити судовий збір в розмірі 3 174,38 грн., а позивач повернути відповідачу 2 270,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 904, 38 грн. (3174,38 грн. – 2270,00 грн. = 904,38 грн.).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року задовольнити частково.
Мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.
Резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року змінити, виклавши в наступній редакції.
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Скасувати наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №98-к від 07 жовтня 2020 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за грубе порушення трудової дисципліни.
Скасувати наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №105-к від 27 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_2 було звільнено з посади завідувача сектору аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Скасувати наказ керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти №107-к від 02 листопада 2020 року, яким були внесені зміни до Наказу №105-к від 27 жовтня 2020 року, відповідно до листка непрацездатності Серія НОМЕР_1 , виданого 19 жовтня 2020 року КНП «Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня», яким ОСОБА_2 було звільнено з посади завідувача сектору аналітики з 02 листопада 2020 року, у день після виходу з лікарняного, визначеного в листку непрацездатності в полі «стати до роботи» - 02 листопада 2020 року.
Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з 03 листопада 2020 року.
Стягнути з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (адреса місця знаходження: м.Київ, вулиця Володимира Винниченка, буд.5, код ЄДРПОУ 40927307) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 03 листопада 2020 року по 18 лютого 2021 року в розмірі 150 793,50 грн., з утриманням з указаної суми податків та інших обов`язкових платежів.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. 
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 лютого 2021 року доповнити наступним змістом: «Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць».
Апеляційну скаргу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2021 року скасувати.
Стягнути з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (адреса місця знаходження: м.Київ, вулиця Володимира Винниченка, буд.5, код ЄДРПОУ 40927307) на користь держави судові витрати в розмірі 904,38 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 06 липня 2021 року.

Головуючий                                                Н.К. Височанська
Судді:                                                 А.І. Владичан 
                     І.Б. Перепелюк