ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року                                                                                      Справа № 903/499/19 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. ,  суддя Савченко Г.І. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В. 

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився   
від відповідача: не з`явився  
від третьої особи: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг", м.Київ 
на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 05.09.19р. суддею            Слободян О. Г. о 16:30 год. у м.Луцьку, повний текст складено  09.09.19р. 
у справі № 903/499/19 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг", м.Київ 
до   Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд", м.Луцьк 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий партнер", м.Київ
про стягнення 1 117 373,83 грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. по справі №903/499/19 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий партнер", про стягнення 1 117 373,83грн. - відмовлено повністю.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити. 
Також, просить зупинити провадження у справі №903/499/19 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/12237/19. 
Крім того, просить призначити у господарській справі технічну експертизу реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р., проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська 6) та на вирішення якої поставити наступні питання:
- Чи нанесено відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на додатковій угоді від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 однією і тією самою печаткою, якою нанесено відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на договорі від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1?
- Чи нанесено відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на додатковій угоді від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 печаткою, експериментальні та вільні зразки відтисків якої (якого) надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" для порівняльного дослідження?
- Чи нанесений відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на додатковій угоді від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 у той час, яким датований документ?
- Чи виготовлений рукописний текст (підписи) на додатковій угоді від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 у той час, яким датований документ?
- Чи виготовлені (виконані) додаткова угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 та договір від 20,09.2018р. про відступлення права вимоги №1 у різний час?
- Коли саме виготовлена додаткова угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1?
Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" вільні та експериментальні зразки відтисків печатки з їх супровідним листом.
Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" вільні та експериментальні зразки відтисків печатки з їх супровідним листом.
Надати Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (м.Київ, вул.Смоленська,6) матеріали, необхідні для проведення експертизи.
Також, просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" оригінал додаткової угоди від до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1. 
Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" оригінал додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1.
Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:
- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;
- вказує, що рішенням Господарського суду Волинської області від 05.09.2019 по справі №903/499/19 ТОВ "Прінт Інжінірінг" відмовлено у задоволенні позову про стягнення, в основу рішення покладено додаткову угоду від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р..
- зазначає, що 20.09.2018р. учасники ТОВ "Прінт Інжінірінг" прийняли на Загальних зборах учасників рішення, яке оформлене протоколом №107, відповідно до якого на Загальних зборах учасників учасники ТОВ "Прінт Інжінірінг" вирішили відступити права вимоги Товариством дебіторської заборгованості ТОВ "Вог Трейд" в сумі 20 458 032,54грн. за договором поставки нафтопродуктів від 30.03.0218р. №30-03/2018 новому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер", відповідно до трьохстороннього договору відступлення права вимоги. Також, учасники ТОВ "Прінт Інжінірінг" вирішили надати повноваження генеральному директору Товариства на підписання трьохстороннього договору відступлення права вимоги дебіторської заборгованості ТОВ "Вог Трейд" в сумі 20 458 032,54грн. за договором поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №3003-2018 новому кредитору - ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" та додаткового договору про внесення змін до договору фінансового кредиту від 02.04.2018р. №ВКЛ/Ю/2018/04-01 (у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії) щодо зарахування грошових коштів боржника - ТОВ "Вог Трейд", отриманих ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" за відповідним договором відступлення права вимоги, в рахунок погашення суми боргу товариства за договором фінансового кредиту від 02.04.2018р. №ВКЛ/Ю/2018/04-01 (у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії);
- стверджує, що жодних інших рішень Загальних зборів учасників ТОВ "Прінт Інжінірінг", зокрема, щодо укладення додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1, учасники не приймали, генерального директора ТОВ "Прінт Інжінірінг" на її підписання не уповноважували;
- констатує, що Генеральним директором підписано додаткову угоду від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 із перевищенням повноважень;
- вважає, що ТОВ "Вог Трейд" несе повну відповідальність за те, що укладаючи додаткову угоду від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 не пересвідчився у повноваженнях генерального директора ТОВ "Прінт Інжінірінг", оскільки вказаний правочин містить умову (пункт) про підписання його Генеральним директором ТОВ "Прінт Інжінірінг", який діє на підставі статуту, що встановлює його повноваження, що свідчить про обізнаність ТОВ "Вог Трейд" з таким статутом у частині, яка стосується відповідних повноважень;
- стверджує, що Господарський суд Волинської області самоусунувся від застосування ст.241 ЦК України, обґрунтовуючи це формальною відпискою: "заява про визнання недійсною додаткової угоди позивачем не подавалась". Вважає, що  Господарський суд Волинської області незаконно не застосував ст.241 ЦК України та відмовився надавати оцінку доказам скаржника про вчинення цього правочину представником із перевищенням повноважень та відсутності подальшого схвалення такого правочину скаржником;
- покликається на те, що Господарський суд Волинської області помилково прийшов до висновку, що ТОВ "Прінт Інжінірінг" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" права вимоги сплати суми заборгованості, стягнення штрафних санкцій та інших заходів відповідальності, зазначивши наступне: "отже, враховуючи, те що між сторонами укладено договір про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. та додаткова угода від 20.09.2018р., усі права кредитора згідно договору №30-03/2018 від 30.03.2018р. щодо права вимоги сплати суми заборгованості, стягнення штрафних санкцій та інших заходів відповідальності, перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер"";
- зазначає, що 20.09.2018р. між скаржником, відповідачем та третьою особою укладено договір про відступлення, відповідно до умов якого скаржник відступив право вимоги з відповідача коштів у розмірі 20 458 032,54грн.  на користь третьої особи. Але, за порушення ТОВ "Вог Трейд" грошового зобов`язання перед ТОВ "Прінт Інжінірінг", яке існувало до 19.09.2018р. включно, права вимоги стягнення штрафних санкцій та інших заходів відповідальності ТОВ "Прінт Інжінірінг" не відступав. Таким чином, позов обґрунтовано порушенням ТОВ "Вог Трейд" грошового зобов`язання перед ТОВ "Прінт Інжінірінг", яке існувало до 19.09.2018р. включно;
- також зауважує, що Господарський суд Волинської області вирішив, що в порядку ст.605 ЦК України зобов`язання ТОВ "Вог Трейд" припинилось внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, що передбачено у додатковій угоді від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р.. Вважає, що Господарський суд Волинської області у межах цієї справи надав скаржнику формальну відповідь про відмову в задоволенні позову, яка ґрунтувалася на суперечливій та нерелевантній аргументації;
- також вважає, що Господарський суд Волинської області безпідставно відмовив у задоволенні клопотання ТОВ "Прінт Інжінірінг" про призначення технічної експертизи реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р., враховуючи те, що скаржником в підготовчому засіданні заявлялись заява про те, що додаткова угода від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. викликає сумнів у її достовірності та клопотання про зобов`язання відповідача надати докази достовірності додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р.;
- вказує, що оскільки клопотання ТОВ "Прінт Інжінірінг" про призначення технічної експертизи реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. залишено без задоволення, у скаржника виникло право повторно його заявити у апеляційній скарзі. Стверджує, що ніякої додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. із ТОВ "Вог Трейд" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" не підписувало. Скаржник надасть господарському суду експериментальні зразки відтисків печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на трьох аркушах паперу А4 по шість відтисків на кожному та вільні зразки відтисків печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" із супровідним листом;
- також додає, що оскільки з`ясування обставин справи здійснюється на підставі наданих стороною доказів, а можливість отримання відомостей перебуває поза межами контролю та правомірного впливу скаржника і об`єктивно не залежить від його волі та можливостей, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, вважає за необхідне просити суд витребувати оригінал додаткової угоди від 20.09.2018р. з огляду на те, що у межах судової справи №903/499/19 відповідач та третя особа підтвердили факт укладення оспорюваної додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. (підпис уповноваженими представниками та проставляння печаток), то є всі підстави витребувати оригінал задаткової угоди як у відповідача, так і у третьої особи;
- стверджує, що дане клопотання аналогічного змісту заявлялось в підготовчому засіданні по справі №903/499/19, проте Господарським судом Волинської області воно не розглянуте, а мотивів цього у рішенні від 05.09.2019р. не зазначено;
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. у справі №903/499/19 та призначено справу №903/499/19 до розгляду на 15.10.2019р. об 15:00год., тощо.
08.10.2019р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від   Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/499/19, забезпечення проведення якої просить у Північному апеляційному господарському суді, або у Касаційному господарському суді Верховного Суду, або у будь-якому іншому суді в межах території м.Києва.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 08.10.2019р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/499/19 задоволено та забезпечення проведення якої доручено у Північному апеляційному господарському суді (адреса: 04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1А).
10.10.2019р. на електронну адресу та 15.10.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суд від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" надійшов письмовий відзив від 10.10.2019р. на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 15.10.2019р.  судом з`ясовано правові позиції представників скаржника та відповідача стосовно поданих позивачем клопотань зупинення провадження у справі №903/499/19 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/12237/19, про призначення у даній справі технічної експертизи реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р., про витребування документів.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 15.10.2019р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" про зупинення провадження у справі №903/499/19 та апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. у справі №903/499/19 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/12237/19.
07.07.2021р. до Північно - західного апеляційного господарського суд через систему "Електронний суд" від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" адвоката Ткаченко Ірини Валеріївни надійшла заява про вступ у справу як представника, а також клопотання про поновлення провадження у справі. Зокрема, обґрунтовуючи подане клопотання представник скаржника зазначила, що 16.06.2021р. у справі №910/12237/19 Північним апеляційним господарським судом було прийнято постанову. Відповідно до ст.284 ГПК України, постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 19.07.2021р. у справі №903/499/19 поновлено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. у справі №903/499/19 та розгляд справи №903/499/19 призначено на 31.08.2021р. об 15:00год.. Також, запропоновано сторонам у справі подати/надіслати до суду апеляційної інстанції письмові пояснення по справі з врахуванням висновків судів, що встановлені за результатами розгляду справи  №910/12237/19.
22.07.2021р. до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" на 26.07.2021р. на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/499/19, забезпечення проведення якої просить у Північному апеляційному господарському суді.
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 23.07.2021р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/499/19 та забезпечення проведення якої доручено у Північному апеляційному господарському суді (адреса: 04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, літера А).
Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання 31.08.2021р. не з`явилися, своїх повноважних представників не направили.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності учасників справи.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 30.03.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №30-03/2018 (далі - договір), згідно п.1.1 якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах договору.
Покупець здійснює оплату кожної партії товару на умовах 100% попередньої оплати протягом 1 банківського дня з моменту отримання відповідного рахунку-фактури постачальника.
У відповідності до п.5.2 договору, покупець здійснює оплату кожної партії товару на умовах 100% (сто відсотків) попередньої оплати протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання відповідного рахунку-фактури постачальника. Сторонами можуть визначатись і інші умови та строки оплати за товар, що обумовлюється у відповідних додаткових угодах до цього договору, підписаний обома сторонами, що становлять невід ємні частини цього договору.
Згідно п.6.2 договору, покупець несе відповідальність за порушення строків  оплати товару у випадках поставки партії/партій товару, щодо якої/их не здійснено та/або здійснено не в повному обсязі розрахунки, і на вимогу постачальника сплачує штраф в розмірі 1% від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення грошового зобов`язання. 
Згідно додаткової угоди від 27.06.2018р. №4 до договору (далі - додаткова угода №4) та додатку №1 від 11.07.2018р. до додаткової угоди №4, ТОВ "Прінт Інжінірінг" передало, а ТОВ "Вог Трейд" прийняло паливо дизельне Євро-5 у загальній кількості 959,320 т. загальною остаточною вартістю 27 526 987,10грн. з ПІДВ, що підтверджується: видатковими накладними від 03.07.2018р. №№338, 339 та ТТН від 03.07.2018р. №№Р338, Р 339; видатковими накладними від 04.07.2018р. №№344, 345, 346, 347 та ТТН 04.07.2018р. від 04.07.2018р. №№Р334, Р345, Р346, Р347; видатковими накладними від 06.07.2018р. №№355, 359, 360, 361 та ТТН від 06.07.2018р. №№Р355, Р359, Р360, Р361; видатковою накладною від 10.07.2018р. №368 та ТТН від 10.07.2018р. №Р368; видатковими накладними від 11.07.2018р. №№385, 386, 387, 388, 389, 381, 382 та ТТН від 11.07.2018р. №№Р385, Р386, Р387, Р388, Р389, Р381, Р382; видатковими накладними від 13.07.2018р. №№390, 391 та ТТН від 13.07.2018р. №№Р390, Р391; видатковими накладними від 16.07.2018р. №№392, 393, 394, 395, 396, 397, 399, 398 та ТТН від 16.07.2018р. №№Р392, Р393, Р394, Р395, Р396, Р397, Р399, Р398; видатковими накладними від 17.07.2018р. №№404, 405, 406, 407, 408, 409 та ТТН від 17.07.2018р. №№Р404, Р405, Р406, Р407, Р408, Р409; видатковими накладними від 18.07.2018р. №№410, 411, 412, 413, 414, 415, 416 та ТТН від 18.07.2018р. №№Р410, Р411, Р412, Р413, Р414, Р415, Р416; видатковими накладними від 19.07.2018р. №№421, 422, 423, 424, 425 та ТТН від 19.07.2018р. №№Р421, Р422, Р423, Р424, Р425; видатковими накладними від 20.07.2018р. №№436, 437, 438, 439 та ТТН від 20.07.2018р. №№Р436, Р437, Р438, Р439; видатковими накладними від 23.07.2018р. №№ 432, 430, 431, 433 та ТТН від 23.07.2018р. №№Р432, Р430, Р431, Р433.
Відповідно до п.2 додаткової угоди №4 до договору, покупець здійснює оплату вартості товару, розрахованої за попередньою ціною, протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження товару.
У відповідності до додатку №1 до додаткової угоди №4 остаточна ціна за товар склала 28694,27грн. за тонну.
Станом на 19.09.2018р. заборгованість ТОВ "Вог Трейд" по оплаті за поставлений товар за договором за період з 10.07.2018р. по 23.07.2018р. склала 20 458 032,54грн..
За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" про стягнення 1117373,83грн., з яких: 701499,45грн. штрафних санкцій, 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат. Також, просило стягнути  витрати по сплаті судового збору та документально підтверджених витрат на правничу допомогу.
Обґрунтовуючи позовну заяву, ТОВ "Прінт Інжінірінг" посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №30-03/2018р., укладеного між позивачем та відповідачем, щодо своєчасної оплати за поставлені нафтопродукти відповідно до видаткових накладних, внаслідок чого відповідач повинен сплатити на користь позивача 3% річних, інфляційні втрати та штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. 
Ухвалою Господарського суду Волинської області від 10.07.2019р. відкрито провадження у справі №903/499/19, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ "ФК "Фінансовий партнер".
30.07.2019р. до Господарського суду Волинської області відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№01-57/8206/19), в якому не погодився із позовними вимогами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. 
Відповідач посилається на додаткову угоду до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р., відповідно до якої у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати позивачу нарахувань за договором. Вказує, що згідно умов договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. та додаткової угоди від 20.09.2018р. усі права кредитора згідно договору №30-03/2018 від 30.03.2018 (в тому числі права вимоги сплати суми заборгованості та стягнення штрафних санкцій) перейшли до ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" як нового кредитора. Згідно п.1.4 додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги від 20.09.2018р. сторони домовились, що первісний кредитор та/або новий кредитор не застосовує (-ють) до боржника жодні штрафні санкції та/або інші заходи відповідальності, передбачені Основним договором та/або чинним законодавством України (які виникли/могли виникнути станом на дату підписання даної додаткової угоди) та будь-які такі штрафні санкції, якщо вони були нараховані, вважаються повністю списаними з дати підписання даної додаткової угоди. Вказує, що відповідно до ст.604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Статтею 605 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
У письмовій відповіді на відзив (вх.№01-57/8499/19 від 06.08.2019р.) та в додаткових письмових поясненнях (вх.№01-57/9136/19 від 22.08.2019р.) позивач заперечив щодо доводів відповідача та підписання додаткової угоди. 
Також, вказав на те, що ніякої додаткової угоди від 20.09.2018р. із іншими учасниками справи №903/499/19 не підписував, а про існування додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. він дізнався 05.08.2019р. одночасно з отриманням відзиву відповідача.
Крім того, зазначає, що факт підписання договору та додаткової угоди до договору у один і той же самий день 20.09.2018р. не може бути визнано розумним, тому що всі умови сторони могли б передбачити у основному договорі, а не змінювати та розширювати їх в сам час їх підписання додатковою угодою. Підписували від ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" договір та додаткову угоду різні особи у один і той самий день. Так, договір від 20.09.2018р. від ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" підписано заступником директора Соломатіном В.В., що діяв на підставі довіреності, а додаткову угоду від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. від ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" підписав уже директор Адамчук О.Д., що також навряд чи можливо визнати розумним.
Згідно п.9.17 Статуту ТОВ "Прінт Інжінірінг" (у редакції станом на 20.09.2018р.) до компетенції Генерального директора відноситься укладення, виключно у разі отримання погодження Загальних зборів Учасників, угод щодо відчуження (продажу та Іншого переходу прав власності), передачу в заставу або в оренду, відчуження у будь-якому вигляді земельних ділянок, основних засобів, транспортних засобів, корпоративних прав, майнових та немайнових прав, а також прав користування земельними ділянками, які належать товариству.
20.09.2018р. учасники ТОВ "Прінт Інжінірінг" прийняли на загальних зборах учасників рішення, яке оформлене протоколом №107, відповідно до якого на загальних зборах учасників учасники ТОВ "Прінт Інжінірінг" вирішили відступити права вимоги Товариством дебіторської заборгованості ТОВ "Вог Трейд" в сумі 20458032,54грн. за договором поставки нафтопродуктів від 30.03.0218р. №30-03/2018 новому кредитору - ТОВ "ФК "Фінансовий партнер", відповідно до трьохстороннього договору відступлення права вимоги.
Крім того, учасники ТОВ "Прінт Інжінірінг" вирішили надати повноваження генеральному директору товариства на підписання трьохстороннього договору відступлення права вимоги дебіторської заборгованості ТОВ "Вог Трейд" в сумі 20458032,54грн. за договором поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №30-03-2018 новому кредитору - ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" та додаткового договору про внесення змін до договору фінансового кредиту від 02.04.2018р.. №ВКЛ/Ю/2018/04-01 (у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії) щодо зарахування грошових коштів боржника - ТОВ "Вог Трейд", отриманих ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" за відповідним договором відступлення права вимоги, в рахунок погашення суми боргу товариства за договором фінансового кредиту від 02.04.2018р. №ВКЛ/Ю/2018/04-01 (у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії).
Також позивач вказує, що жодних інших рішень Загальних зборів учасників ТОВ "Прінт Інжінірінг", зокрема, щодо укладення додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1, учасники не приймали, генерального директора ТОВ "Прінт Інжінірінг" на її підписання не уповноважували.
Згідно п.4.1 контракту з генеральним директором ТОВ "Прінт Інжінірінг" від 28.12.2016р. керівник має право укладати, виключно у разі отримання погодження загальних зборів учасників, угоди щодо відчуження (продажу та іншого переходу прав власності), передачу в заставу або в оренду відчуження у будь-якому вигляді земельних ділянок, основних засобів, транспортних засобів, корпоративних прав, майнових та немайнових прав, а також прав користування земельними ділянками, які належать товариству.
Таким чином, генеральним директором підписано додаткову угоду від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 із перевищенням повноважень.
Покликається на ч.1 ст.241 ЦК України, згідно якої правочин, учинений представником із перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, тільки в разі подальшого схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у випадку, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття правочину до виконання.
ТОВ "Прінт Інжінірінг" зазначає, що не схвалює умови додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1, а отже цей правочин не припиняє цивільні права ТОВ "Прінт Інжінірінг" на стягнення грошових коштів із ТОВ "Вог Трейд".
Зазначає, що 27.03.2019р. наказом ТОВ "Прінт Інжінірінг" №29/03/19-1 було звільнено Ясківця О.М. від виконання обов`язків генерального директора ТОВ "Прінт Інжінірінг". Саме Ясцівець О.М. уклав додаткову угоду від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. про відступлення права вимоги №1 із перевищенням повноважень.
28.09.2019р. до Господарського суд Волинської області позивачем було подано клопотання про призначення експертизи, в якій він просив призначити технічну експертизу реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р..
Ухвалою Господарського суд Волинської області від 28.08.2019р. клопотання позивача про призначення експертизи (у новій редакції) від 27.08.2019р. залишено без задоволення; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суд Волинської області від 30.08.2019р. постановлено повідомити учасників справи, що розгляд справи відбудеться 05.09.2019р. в режимі відеоконференції з Дарницьким районним судом міста Києва.
21.08.2019 на адресу Господарського суд Волинської області надійшов відзив третьої особи (пояснення), в якій ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" підтверджує укладення додаткової угоди. 
Зазначає, що з огляду на наведені умови договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. та додаткової угоди від 20.09.2018р. усі права кредитора згідно договору №30- 03/2018 від 30.03.2018р. (в тому числі права вимоги сплати суми заборгованості та стягнення штрафних санкцій) перейшли до ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" як нового кредитора. 
Вважає, що ТОВ "Прінт Інжінірінг" не доведено належними та допустимими доказами наявність порушення його прав чи інтересів, а тому заявлені позовні є безпідставними та необґрунтованими.
04.09.2019р. до Господарського суд Волинської області від відповідача надійшли письмові пояснення (відзив на додаткові письмові пояснення позивача) (вх.№01-57/9617/19), в яких ТОВ "Вог Трейд" не погоджується з твердженнями позивача. 
Покликається на те, що укладення двох правочинів, якими сторони вирішили врегулювати свої господарські відносини в один день, не заборонено чинним законодавством. Чинне законодавство надає право на укладення від імені юридичної особи правочинів як безпосередньо керівнику, так і представникам за довіреністю.
Положеннями законодавства України не встановлено жодних заборон щодо укладення в один день правочинів від імені юридичної особи різними уповноваженими на це особами (генеральним директором, представником за довіреністю). Зазначення як місце укладення додаткової угоди від 20.09.2018р. саме міста Луцьк, відповідає положенням ст.647 Цивільного кодексу України.
Стосовно доводів позивача про укладення додаткової угоди від 20.09.2018р. з перевищенням повноважень генерального директора ТОВ "Прінт Інжінірінг" зазначає, що вказаний договір відступлення права вимоги був підписаний між сторонами спору, що підтверджується матеріалами даної справи. 
Як вбачається зі змісту додаткової угоди від 20.09.2018р. остання підписана сторонами договору про відступлення права вимоги від 20.09.2018р. на роз`яснення положень самого договору, жодним чином не змінює положення основного договору про відступлення права вимоги. 
Відповідно до п.5 даної угоди передбачено, що вказана додаткова угода є невід`ємною частиною договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р.. За вказаних обставин, вказана додаткова угода від 20.09.2018р. не є окремим правочином на укладення якого необхідно отримати попереднє погодження загальних зборів учасників ТОВ "Прінт Інжінірінг". 
Крім того, предметом додаткової угоди від 20.09.2018р. не є відчуження майнових прав як це стверджує представник позивача. Предметом вказаної додаткової угоди є виключно роз`яснення змісту основного правочину в частині обсягу прав, що переходять до нового кредитора згідно підписаного між сторонами договору про відступлення права вимоги від 20.09.2018р..
Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. по справі №903/499/19 у позові відмовлено повністю.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).
Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.
Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За змістом ч. 1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов`язань відповідно до ст.692 ЦК України.
За змістом ст.655 ЦК України, передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Згідно зі ст.ст.193, 202 ГК України, ст.ст.525, 526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За умовами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 30.03.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №30-03/2018 (договір), згідно п.1.1 якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах договору.
Відповідно до додаткової угоди від 27.06.2018р. №4 до договору (далі - додаткова угода №4) та додатку №1 від 11.07.2018р. до додаткової угоди №4, ТОВ "Прінт Інжінірінг" передало, а ТОВ "Вог Трейд" прийняло паливо дизельне Євро-5 у загальній кількості 959,320 т. загальною остаточною вартістю 27 526 987,10грн. з ПІДВ, що підтверджується: видатковими накладними від 03.07.2018р. №№338, 339 та ТТН від 03.07.2018р. №№Р338, Р 339; видатковими накладними від 04.07.2018р. №№344, 345, 346, 347 та ТТН 04.07.2018р. від 04.07.2018р. №№Р334, Р345, Р346, Р347; видатковими накладними від 06.07.2018р. №№355, 359, 360, 361 та ТТН від 06.07.2018р. №№Р355, Р359, Р360, Р361; видатковою накладною від 10.07.2018р. №368 та ТТН від 10.07.2018р. №Р368; видатковими накладними від 11.07.2018р. №№385, 386, 387, 388, 389, 381, 382 та ТТН від 11.07.2018р. №№Р385, Р386, Р387, Р388, Р389, Р381, Р382; видатковими накладними від 13.07.2018р. №№390, 391 та ТТН від 13.07.2018р. №№Р390, Р391; видатковими накладними від 16.07.2018р. №№392, 393, 394, 395, 396, 397, 399, 398 та ТТН від 16.07.2018р. №№Р392, Р393, Р394, Р395, Р396, Р397, Р399, Р398; видатковими накладними від 17.07.2018р. №№404, 405, 406, 407, 408, 409 та ТТН від 17.07.2018р. №№Р404, Р405, Р406, Р407, Р408, Р409; видатковими накладними від 18.07.2018р. №№410, 411, 412, 413, 414, 415, 416 та ТТН від 18.07.2018р. №№Р410, Р411, Р412, Р413, Р414, Р415, Р416; видатковими накладними від 19.07.2018р. №№421, 422, 423, 424, 425 та ТТН від 19.07.2018р. №№Р421, Р422, Р423, Р424, Р425; видатковими накладними від 20.07.2018р. №№436, 437, 438, 439 та ТТН від 20.07.2018р. №№Р436, Р437, Р438, Р439; видатковими накладними від 23.07.2018р. №№ 432, 430, 431, 433 та ТТН від 23.07.2018р. №№Р432, Р430, Р431, Р433.
Станом на 19.09.2018р. заборгованість ТОВ "Вог Трейд" по оплаті за поставлений товар за договором за період з 10.07.2018р. по 23.07.2018р. склала 20 458 032,54грн..
В зв`язку з невиконанням умов договору поставки, позивач нарахував відповідачу 1117373,83грн., з яких: 701499,45грн. штрафних санкцій (пеня), 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат за період з 09.08.2018р. по 19.09.2018р..
Водночас, судом встановлено, що оскільки питома частина господарської діяльності ТОВ "Прінт Інжінірінг", зокрема імпортні операції з купівлі палива дизельного, що передано за Договором у власність відповідача, здійснювалось із залученням кредитних коштів третьої особи -  ТОВ "ФК "Фінансовий партнер", 20.09.2018р. між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено договір про відступлення права вимоги №1.
Згідно п.1.1 договору про відступлення права вимоги №1 сторонами погоджено, що ТОВ "Прінт Інжінірінг" (Первісний кредитор) відступає, а ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" (новий кредитор) набуває право вимоги, належне Первісному кредитору у відповідності з договором поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №30-03/2018, укладений між первісним кредитором та Боржником (ТОВ "Вог Трейд"). Предметом відступлення права є вимога до боржника по виконанню зобов`язання згідно основного договору на суму 20 458 032,54грн..
Відповідно до п.1.2 договору про відступлення права вимоги №1 передбачено, що за цим договором Новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника виконати обов`язки, визначені у основному договорі в межах суми 20458032,54грн..
Отже, позивач відступив право вимоги до відповідача коштів у розмірі 20458032,54грн. на користь третьої особи.
Також, позивач покликається на те, що відповідач, в порушення умов договору поставки нафтопродуктів №30-03/2018, несвоєчасно здійснював оплату за поставлений товар. Отже, зобов`язання щодо оплати по договору поставки відповідачем перед позивачем не здійснювались до 19.09.2018р. включно.
Відповідно до умов п.6.2 договору, покупець несе відповідальність за порушення строків оплати Товару у випадках поставки партії/партій Товару, щодо якої/их не здійснено та/або здійснено не в повному обсязі розрахунки, і на вимогу Постачальника сплачує штраф в розмірі 1% (одного відсотка) від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення грошового зобов`язання.
Крім того, судом встановлено, що 20.09.2018р.  між ТОВ "Прінт Інжінірінг" (первісний кредитор), ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" (новий кредитор) та ТОВ "Вог Трейд" укладено додаткову угоду до договору про відступлення права вимоги № 1 від 20.09.2018р..
Зокрема, підписанням даної додаткової угоди сторони роз`яснюють та засвідчують наступне:
п.1.1 додаткової угоди -  сторони підтверджують, що вимога до боржника по виконанню зобов`язання згідно основного договору на суму 20 458 032,54грн., яка є предметом відступлення згідно договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. є вимогою до боржника по виконанню усіх зобов`язань згідно основного договору, які виникли у первісного кредитора на момент відступлення права вимоги;
п.1.2 додаткової угоди -  підписання договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. між первісним кредитором, новим кредитором та боржником засвідчує факт того, що первісний кредитор передав (перевів), а новий кредитор прийняв на себе усі права та обов`язки сторони - постачальника за основним договором;
п.1.3 додаткової угоди -  з дня набрання чинності договором про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. новий кредитор стає стороною - постачальником за основним договором і є повним правонаступником первісного кредитора відносно його прав та обов`язків за основним договором.
п.2 додаткової угоди - сторони домовились, що первісний кредитор та/або новий кредитор не застосовує (-ють) до боржника жодні штрафні санкції та/або інші заходи відповідальності, передбачені Основним договором та/або чинним законодавством України (які виникли/могли виникнути станом на дату підписання даної додаткової угоди) та будь-які такі штрафні санкції, якщо вони були нараховані, вважаються повністю списаними з дати підписання даної додаткової угоди.
п.3 додаткової угоди - всі інші умови договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. не змінені цією додатковою угодою, залишаються діючими в попередній редакції та сторони підтверджують щодо них свої зобов`язання.
п.4 додаткової угоди: у випадку розбіжностей між умовами даної додаткової угоди і умовами договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р., сторони керуються умовами даної додаткової угоди.
Дана додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання представниками сторін та є невід`ємною частиною договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р (п.5 додаткової угоди).
Додаткова угода від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. підписана генеральним директором ТОВ "Прінт Інжінірінг" Ясківцем О.М., директором ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" Адамчуком О.Д., директором ТОВ "Вог Трейд" Довгоп`ятом В.Г. та засвідчена круглими печатками сторін.
Поряд з цим, позивач вказує, що додаткова угода укладена директором ТОВ "Прінт Інжінірінг" Ясківцем О.М. з перевищенням його повноважень, наданих статутом товариства, а отже є недійсною.
Також, позивач стверджує, що підписання договору та додаткової угоди до договору у один і той же самий день не може бути  розумним, тому що всі умови сторони могли б передбачити у основному договорі, а не змінювати та розширювати їх підписанням додаткової угоди. 
Крім того,  договір про відступлення права вимоги укладено в м.Києві, а додаткова угода до нього - у м.Луцьку.
Також, від нового кредитора - ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" (третя особа) договір та додаткову угоду підписували різні особи у один і той самий день. 
Позивач стверджує, що додаткова угода від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018 про відступлення права вимоги №1 підписана генеральним директором ТОВ "Прінт Інжінірінг" з перевищенням повноважень, а тому є недійсною та не повинна братися судом до уваги.
Поряд із зазначеним, при вирішенні даної справи при її апеляційному перегляді, колегією суддів встановлено, що у апеляційній скарзі скаржником було заявлено клопотання, яке було задоволено судом, про зупинення провадження у справі №903/499/19 до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/12237/19.
Зокрема, як встановлено судом апеляційної інстанції, обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" покликається на неукладання додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р., факт її чинності порушує майнові права останнього. Враховуючи те, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 28.08.2019р. у справі №903/499/19 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Прінт Інжінірінг" про призначення технічної експертизи реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р., а згодом ця додаткова угода покладена в основу рішення про відмову у задоволенні позову, ТОВ "Прінт Інжінірінг" звернулось до Господарського суду міста Києва із самостійною позовною вимогою про визнання недійсною додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р., укладеною між ТОВ "Вог Трейд" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер". Також, разом із позовом ТОВ "Прінт Інжінірінг" заявило у Господарському суді міста Києва клопотання про витребування оригіналу додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. у ТОВ "Вог Трейд" та у ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" та клопотання про призначення технічної експертизи реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р.. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2019р. у справі №910/12237/19 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10.10.2019р. о 12:30 год., а також витребувано оригінал додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р. у ТОВ "Вог Трейд" та у ТОВ "Фінансова компанія "Фінансовий партнер". На підготовчому засіданні по справі №910/12237/19 Господарським судом міста Києва буде вирішуватись питання про призначення технічної експертизи реквізитів додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору від 20.09.2018р..
Як свідчать матеріали даної справи, предметом спору у ній є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" про стягнення 1117373,83грн., з яких: 701499,45грн. штрафних санкцій, 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №30-03/2018р., укладеного між позивачем та відповідачем, щодо своєчасної оплати за поставлені нафтопродукти відповідно до видаткових накладних, внаслідок чого відповідач повинен сплатити на користь позивача 3% річних, інфляційні втрати та штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. 
При цьому, в ході розгляду справи місцевим господарським судом встановлено, що 20.09.2018р. між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено договір про відступлення права вимоги №1, а також  20.09.2018р.  між ТОВ  "Прінт Інжінірінг" (первісний кредитор), ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" (новий кредитор) та ТОВ "Вог Трейд" укладено додаткову угоду до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р., про що зазначалось вище.
Враховуючи, те що між сторонами укладено договір про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. та додаткова угода від 20.09.2018р., усі права кредитора згідно договору №30-03/2018 від 30.03.2018р. щодо  права вимоги сплати суми заборгованості, стягнення штрафних санкцій та інших заходів відповідальності, перейшли до ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" як нового кредитора, тому місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення 1117373,83грн., з яких: 701499,45грн. штрафних санкцій, 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, в провадженні Господарського суду м.Києва  знаходиться справа №910/12237/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий Партнер" про визнання недійсною додаткової угоди від 20.09.2019р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. укладеної між ТОВ  "Прінт Інжінірінг" (первісний кредитор), ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" (новий кредитор) та ТОВ "Вог Трейд" (боржник).
Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суд від 15.10.2019р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" про зупинення провадження у справі №903/499/19 та апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. у справі №903/499/19 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/12237/19.
В подальшому, як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021р. у справі №910/12237/19, яка набрала законної сили 16.06.2021р., апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021р. у справі №910/12237/19 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021р. у справі №910/12237/19 скасовано та прийнято нове судове рішення про задоволення позовних вимог та визнано недійсною додаткову угоду від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р., укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий партнер".
Як встановлено судом апеляційної інстанції при розгляді справи №910/12237/19, що відповідно до рішення Загальних зборів позивача, оформлених Протоколом №107 від 20.09.2018р. було надано повноваження директору позивача на підписання трьохстороннього договору відступлення права вимоги дебіторської заборгованості ТОВ "Вог трейд" в сумі 20458032,54грн. за договором поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №30-03/2018 новому кредитору - ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" та додаткового договору про внесення змін до договору фінансового кредиту від 02.04.2018р. №ВКЛ/Ю/2018/04-01 (у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії) щодо зарахування грошових коштів боржника - ТОВ "Вог Трейд", отриманих ТОВ "ФК "Фінансовий партнер" за відновним договором відступлення права вимоги, в рахунок погашення суми боргу позивача за договором фінансового кредиту від 02.04.2018р. №ВКЛ/Ю/2018/04-01 (у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії).
Так, як встановлено вище сторони уклавши договір погодили, що предметом відступлення є вимога до боржника про виконання зобов`язання згідно основного договору на суму 20458032,54грн..
Тобто, предмет договору відповідає сумі грошових коштів, яка визначена на вказаних вище зборах позивача.  
Інших рішень Загальних зборів учасників позивача, зокрема, щодо уповноваження директора позивача на укладання додаткової угоди до договору матеріали справи не містять.
Разом з тим, в розумінні умов додаткової угоди позивач фактично відмовився від фінансового активу - суми штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат, які підлягали виплаті відповідачем 1 на рахунок позивача, внаслідок порушення основного зобов`язання за договором №30-03/2018 від 30.03.2018р..
Колегією суддів встановлено, що додаткову угоду зі сторони позивача підписано Генеральним директором Ясківцем О.М., при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що останньому було надано повноваження на укладання спірного правочину відповідно до вимог Статуту позивача.
При цьому, відповідачі знали та, за всіма обставинами, не могли не знати про наявність обмежень, встановлених Статутом позивача, оскільки як договір, так і спірна додаткова угода містить умову про підписання його особою, яка діє на підставі Статуту, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного правочину з таким Статутом у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 20.02.2018 по справі №906/100/17, від 12.06.2018р. по справі №927/976/17, від 26.02.2019р. по справі №925/1453/16, від 02.04.2019р. по справі №904/2178/18, від 02.10.2019р. по справі №910/22198/17, від 05.11.2019р. по справі №908/2604/18 та від 20.01.2020р. по справі №920/178/19.
Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.
Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Із аналізу змісту ч.1 ст.241 ЦК України випливає, що підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 22.01.2019р. по справі №904/887/18, від 20.03.2019р. по справі №910/2822/16 та від 20.01.2020р. по справі №920/178/19.
Матеріали справи не містять та відповідачами не надано доказів вчинення самим позивачем дій, направлених на виконання спірної додаткової угоди, тобто докази наступного схвалення спірного правочину.
Також про не вчинення позивачем дій, направлених на виконання додаткової угоди, додатково свідчить поданий ним до господарського суду позов про стягнення з відповідача 1 штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат (справа №903/499/19).  
З огляду на встановлене вище, колегія суддів дійшла до висновку, що додаткову угоду укладено з порушенням вимог ч.2 ст.203 ЦК України.
Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність достатніх та безумовних підстав для задоволення позовних вимог і як наслідок для визнання спірної додаткової угоди недійсною.
За приписами ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, з огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що за наслідками розгляду судової справи №910/12237/19 судом було встановлено обставини укладення додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" всупереч закону.
Враховуючи вище викладене в сукупності, колегія  суддів апеляційної інстанції даній у справі вважає, що обґрунтовуючи свою правову позицію щодо обставин справи та їх кваліфікації, судом першої інстанції покладено передчасний висновок про чинність, не визнання недійсною додаткової угоди від 20.09.2018р. до договору про відступлення права вимоги №1 від 20.09.2018р., укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг", Товариством з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінансовий партнер" та як наслідок відмовою у позові.
Водночас, предметом спору у даній справі є стягнення штрафних санкцій, інфляційних та річних за договором поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №30-03/2018р., укладеним між позивачем та відповідачем.
Зокрема, у зв`язку з невиконанням умов вказаного договору поставки, позивачем нараховано  відповідачу 1117373,36грн., з яких: 701499,45грн. штрафних санкцій (пеня), 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат за період з 09.08.2018р. по 19.09.2018р. на відповідні суми заборгованості.
За приписами ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 ГК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
Відповідності до ст.549 ЦК  України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Частиною 2 ст.551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 230 ГК України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частиною 6 ст.232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно п.6.2 договору поставки нафтопродуктів від 30.03.2018р. №30-03/2018, покупець несе відповідальність за порушення строків  оплати товару у випадках поставки партії/партій товару, щодо якої/их не здійснено та/або здійснено не в повному обсязі розрахунки, і на вимогу постачальника сплачує штраф в розмірі 1% від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення грошового зобов`язання. 
Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 701499,45грн. штрафної санкції  (пені).
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафної санкції (пені) нарахованої за період з 09.08.2018р. по 19.09.2018р. на суму відповідної заборгованості, колегія судді апеляційної інстанції погоджується з розрахунками позивача  та вважає, що задоволенню підлягає вимога позивача до відповідача про стягнення 701499,45грн. штрафної санкції, нарахованої на заборгованість за вказаний вище відповідний період.
Також, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат за період з 09.08.2018р. по 19.09.2018р. на відповідні суми заборгованості.
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунки  інфляційних втрат, а також 3% річних, нарахованих за період з 09.08.2018р. по 19.09.2018р. на відповідні суми заборгованості, колегія суддів погоджується з розрахунками позивача та вважає, що задоволенню підлягає вимога позивача до відповідача про стягнення 9504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми заборгованості за вказаний вище період.
Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушеннями норм права при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її  задоволення.
Водночас, враховуючи вище викладене, а також підстави задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції залишає без розгляду заявлені у апеляційній скарзі клопотання про призначення технічної експертизи реквізитів документів, а також клопотання про витребування доказів.
Крім того, при зверненні до місцевого господарського суду позивач у позові просив стягнути з відповідача документально підтверджені витрати на правничу допомогу.
Також, як вбачається з матеріалів справи, у ній міститься клопотання від 05.09.2019р. (вх.№01-57/9745/19 від 06.09.2021р.) про приєднання доказів до матеріалів справи, у якому позивач просив долучити до матеріалів справи документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, щодо стягнення з відповідача заборгованості, зокрема, належним чином завірену копію договору про надання правової допомоги від 21.06.2019р. №21/06, а також належним чином завірену копію платіжного доручення від 26.07.2019р. №164.
Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 3 ст.903 ЦК України, встановлено, що у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч.2 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.
За змістом ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи-та інших критеріїв.
Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 06.03.2019р. по справі №922/1163/18, від 07.09.2020р. у справі №910/4201/19, тощо.
Разом із тим, згідно із ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами;  особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3  ст.2 зазначеного Кодексу  ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України).
Згідно із ст.123 зазначеного Кодексу, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 цього Кодексу).
Водночас за змістом ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).
У розумінні положень ч.5 ст.126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 ст.126 ГПК України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, від 22.11.2019р. у справі №902/347/18, від 06.12.2019р. у справі №910/353/19.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката у розмірі 122911,12грн. в суді апеляційної інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" надано:
- договір №21/06 від 21.06.2019р. про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським бюро Трушківської а особі адвоката Трушківської Лесі Вікторівни (бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" (клієнт), згідно п.1 якого, адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу з питання представництва та захисту прав та інтересів останнього в підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форми власності, судових органах будь-якої інстанції та юрисдикції, усіх правоохоронних органах, всіх без виключення органах державної влади, в органах державної виконавчої служби, приватних виконавців, нотаріату тощо, а саме представництво інтересів Клієнта в будь-яких господарських судах всіх інстанцій у справах про стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд", а клієнт зобов`язується сплатити ціну договору за надану правову допомогу, компенсувати додаткові витрати адвоката, пов`язані з виконанням цього договору (надалі - фактичні видатки) в обсязі та на умовах, визначених договором. Адвокат не повинен керуватися вказівками інших осіб, зокрема тих, які уклали договір про надання правової допомоги іншій особі - клієнту, стосовно змісту, форм, методів, послідовності та часу здійснення його професійних прав і обов`язків, якщо вони суперечать його власній уяві про оптимальний варіант виконання доручення клієнта. Відповідно до п.2 договору, правова допомога полягає в: зборі, правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються інтересів клієнта, питання представництва та захисту його інтересів; наданні усних та письмових консультацій та роз`яснень щодо правових питань; складанні необхідних для представництва інтересів процесуальних документів; виконанні окремих доручень клієнта; представництві клієнта в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності, надання правової допомоги клієнту в ході будь-яких слідчих дій за його участі з питань, що стосуються або можуть стосуватися клієнта. Згідно п.9 договору, ціна договору становить 122911,12грн. і сплачується як передплата за договором про надання правової допомоги. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок бюро (п.9.1 договору);
- засвідчену копію платіжного доручення від 26.07.2019р. №164 про сплату позивачем Адвокатським бюро Трушківської 122911,12грн. з призначенням платежу - за надання правової допомоги згідно договору №21/06 від 21.06.2019р., в сумі 122911,12грн..
Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" клопотання про зменшення розміру понесених витрат на послуги адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" витрат на послуги адвоката не надходило.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, ТОВ "Вог Трейд" не надало.
З доданих до клопотання про приєднання доказів до справи вбачається, що понесені ТОВ "Прінт Інжінірінг" витрати на послуги адвоката у розмірі 122911,12грн. є підтвердженими.
Беручи до уваги викладене, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із ТОВ "Вог Трейд"  на користь ТОВ "Прінт Інжінірінг"  витрат на послуги адвоката у заявленій сумі.
Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" слід задовольнити, в свою чергу, керуючись п.1 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. у справі №903/499/19 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" 1117373,36грн., з яких: 701499,45грн. штрафних санкцій, 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат та 122911,12грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.
Судові витрати судом розподілено з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -
                      
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг", м.Київ задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Волинської області від 05.09.2019р. у справі №903/499/19 скасувати. Прийняти нове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" (43010, м.Луцьк, вул.Кременецька, 38, ідентифікаційний код 19337044) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" (04211, м.Київ, проспект Героїв Сталінграда. 2-Д, приміщення 707, ідентифікаційний код 34880036) 1117373,36грн., з яких: 701499,45грн. штрафних санкцій, 59504,38грн. 3% річних та 356369,53грн. інфляційних втрат, 16760,60грн. судового збору за подання позовної заяви та 122911,12грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №903/499/19.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" (43010, м.Луцьк, вул.Кременецька, 38, ідентифікаційний код 19337044) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" (04211, м.Київ, проспект Героїв Сталінграда. 2-Д, приміщення 707, ідентифікаційний код 34880036) 25140,90грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Видачу наказів на виконання даної додаткової постанови доручити Господарському суду Волинської області.
4. Справу №903/499/19  повернути до Господарського суду Волинської області.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "03" вересня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.