КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №761/23667/20                                                              Постанова винесена суддею Овсеп`ян Т.В.
Провадження № 33/824/484/2021                                                               
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
            25 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисників Федорова Д.С. і Пазюка Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Олександровича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно
            ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 
 
                                                             в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.  
 
Як встановив суддя місцевого суду, 12 липня 2020 року о 08 год 20 хв ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Естонська, 36, керував автомобілем марки «SKODA FABIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник Федоров Д.С. просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого     ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
За позицією захисника, висновки суду в постанові не відповідають фактичним обставинам провадження та не ґрунтуються на доказах, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а лише наполягав на його проведенні лікарем за допомогою експрес-тесту, що працівниками поліції безпідставно було розцінено як відмову від проходження огляду. 
Звертає увагу на те, що 08 липня 2020 року ОСОБА_1 вже проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння в КМНКЛ «Соціотерапія» у того ж самого лікаря ОСОБА_4 за допомогою експрес-тесту, проте при проходженні огляду на стан сп`яніння 12 липня 2020 року працівники поліції заперечували проти використання експрес-тесту та наполягали на проведенні лабораторних досліджень, не маючи на це жодних повноважень, оскільки порядок огляду встановлює лікар закладу охорони здоров`я, а не співробітники поліції. 
Крім того, захисник зазначає про порушення підсудності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки, з огляду на викладені в протоколі відомості, правопорушення вчинене за адресою: м. Київ, П.Запорожця, 20, що відноситься до Дніпровського району м. Києва, на який поширюється територіальна підсудність Дніпровського районного суду м. Києва.
За таких обставин, як вважає захисник, судове рішення підлягає скасуванню, а                  справа - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисників Федорова Д.С. і Пазюка Є.С. на обґрунтування доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, допитавши лікаря-нарколога ОСОБА_4 , вважаю, що апеляційна скарга захисника Федорова Д.С. не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Загальні вимоги щодо процедури огляду водія на стан сп`яніння визначені у ст. 266 КУпАП, частиною 6 якої передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок). 
На виконання цієї постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).
Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Водночас за положеннями розділу ІІІ  Інструкції, якими регламентовано  проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове (п.7); за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15).
За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Таким чином, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи  щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП правильно застосував норми матеріального права та не допустив істотного порушення процесуальних норм.  
 
Доводи захисника про неналежне з`ясування фактичних обставин справи є безпідставними, оскільки з провадження в справі про адміністративне правопорушення та змісту судового рішення вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду цієї справи вислухав пояснення ОСОБА_1 , дослідив письмові докази і відеозапис та, надавши усім доказам оцінку виходячи з положень ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшов правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Такий висновок судді місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується даними, які містяться в:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №122263 від 12 липня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, без істотних порушень положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а.с. 2);
- письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких в присутності двох свідків 12 липня 2020 року о 08 год 50 хв водій ОСОБА_1 , у якого були виявлені поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, сповільненість мови, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога (а.с. 3);
- відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, зафіксовані в якому відомості з достатньою повнотою дають можливість дійти висновку про невиконання водієм ОСОБА_1 з підстав, які не можуть бути визнані такими, що унеможливлюють відповідальність, вимог п. 2.5 ПДР України (а.с. 4).
Оцінюючи ці докази як окремо, так і в сукупності, відсутні підстави вважати, що працівники поліції не дотримали вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів.
 
Крім того, суддя обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а лише пропонував пройти такий огляд за допомогою експрес-тесту, оскільки дії ОСОБА_1 , пов`язані з  відмовою в наданні зразків біологічного середовища саме для лабораторних досліджень, які є обов`язковими, і є діями, які свідчать про ухилення від огляду на стан сп`яніння. 
Між тим, з метою додаткової перевірки зазначених пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції був допитаний лікар-нарколог ОСОБА_4 , який пояснив, що процедура огляду на стан наркотичного сп`яніння включає в себе огляд лікаря-нарколога та проведення лабораторних досліджень біологічного середовища водія. Оскільки ОСОБА_1 наполягав на проведенні швидкого експрес-тесту, замість того, щоб здати сечу для лабораторного дослідження, при тому, що такі тести на той час не використовувалися в лікарні, він був позбавлений можливості зробити остаточний висновок за результатами огляду, тому дії водія правомірно було розцінено поліцейським як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Разом із цим слід зауважити, висновок цього ж лікаря від 08 червня 2020 року не має жодного відношення до події правопорушення, яка відбулася 12 липня 2020 року.
 
            Доводи захисника про порушення судом правил територіальної підсудності не можуть бути взятими до уваги з таких підстав.
            Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, можуть розглядатися як за місцем вчинення правопорушення, так за місцем обліку транспортного засобу або проживання порушника.
            Територіальна підсудність даної справи була  визначена при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Шевченківському районному суді м. Києва, але з цього приводу він жодних зауважень не зробив та клопотань не подав. 
            Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2001 року № 11 "Про окремі питання, що виникають при застосуванні положень ст. 276 КУпАП", у випадках, коли законом передбачена альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ, який складав протокол.
            Отже захисником не доведено порушення прав ОСОБА_1 , пов`язаного  з територіальною підсудністю справи. 
 
Таким чином, перевіривши усі доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 07 жовтня 2020 року, всупереч тверджень апелянта, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів у справі, тому судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить захисник.
 
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 накладено з урахуванням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
 
За вказаних обставин апеляційна скарга захисника Федорова Д.О. задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника Федорова Дмитра Олександровича залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                            О.П. Павленко