ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ України
04 серпня 2021 року
м. Харків
Справа № 642/527/21
Провадження № 22-ц/818/3665/21
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Хорошевського О.М.
суддів  Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справив приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021  року, постановлене суддею Гомадою В.А., у справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкової території,
УСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року КП «Жилкомсервіс» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 14014,43 грн., а також судовий збір в сумі розмірі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що є власником та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом відкриття абонентського особового рахунку НОМЕР_1 , перебувають в договірних відносинах з позивачем згідно публічного договору про надання житлово-комунальних послуг. Позивач стверджує, що виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за переліком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011 з наступними змінами « Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 та від 11.05.2018 № 318 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», проте, відповідач не виконує обов`язку щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.03.2007 по 01.12.2020 в розмірі 14 014 грн. 43 коп. Також зазначено, що 17.04.2019 Ленінським районним судом м. Харкова по справі № 642//1798/19 винесено ухвалу, якою скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою : АДРЕСА_1 за період з 01.03.2016 по 28.02.2019 в розмірі 4091,79. Заборгованість до цього часу не сплачена, тому представник позивача просить позов задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021  року позов КП «Жилкомсервіс» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.02.2018 р. по 01.01.2021 р. в розмірі 5167,00 та суму сплаченого судового збору в розмірі 836,90 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка не приймала участі у справі ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 червня 2021 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі як третю особу.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Зазначено, що судом неправомірно застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про житлово-комунальні послуги» всупереч положенням Цивільного Кодексу України, стосовно принципу свободи договору, наголошує на тому, що вони з ОСОБА_2 не укладали з КП «Жилкомсервіс» договору.
ОСОБА_3 , не є одноосібним власником квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Особовий рахунок НОМЕР_2 в КП «Жилкомсервіс» оформлений на ОСОБА_1 яка фактично мешкає в цій квартирі з листопада 2006 року.

В квартирі автономне газове опалення, тому в ній немає внутрішньодомово системи теплопостачання. Але КП «Жилкомсервіс» щомісячно нараховує оплату з з технічне обслуговування системи теплопостачання.

Позивач КП «Жилкомсервіс» не належно виконує свої обов`язки по наданню споживачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «Жилкомсервіс» просить рішення залишити без змін.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Неукладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача, як споживача, від оплати відповідних послуг. Відповідач не виконує в повному обсязі обов`язки, у зв`язку з чим, починаючи з 01.03.2016 по 28.02.2019 утворилась заборгованість за надання послуг щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 14014,43 грн, та з урахуванням строків позовної давності стягнув з відповідача на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованості за надані послуги за період з 01.02.2018 по 01.01.2021 у розмірі 5167,00 грн.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 28 листопада 2006 року в газеті «Слобода» № 95 опубліковано публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, предметом якого є забезпечення відповідачем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вказані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором (а.с.21).
Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 року за № 1186 визначено КП «Жилкомсервіс» виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді і комунальної власності територіальної громади з управління будинком, спорудою або групою будинків ( а.с. 16).
Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2011 року за № 893, з подальшими змінами від 27.01.2012, 10.05.2017, 11.05.2018 визначено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у місті Харкові (а.с.17).
Особовий рахунок 117790655.8909 відкрито на ОСОБА_1 .
Рішенням Харківської міської ради встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова.

За період з 01.03.2007 року по 01.12.2020 року станом на 01.01.2021 сума заборгованості відповідачів за отримані ними послуги становить згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг – 14014, 43 грн.

Сторони є співвласниками квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦК передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна дає підстави вваждати, що кв. АДРЕСА_3 , знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 

Доказів того, що між співвласниками встановлено домовленість про інший, ніж передбачений ч. 1 ст. 369 ЦК України порядок володіння і користування квартирою суду не надано.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК).
Таким чином, посилання апеляційної скарги на те, що позивачем пред`явлено вимогу лише до одного співвласника не може бути взято до уваги. Оскільки не впливає на висновки суду першої інстанції.
Виконання зобов`язання одним із співвласників є підставою для застосування правил ст. 544 ЦК України у правовідносинах що виникнуть між ними у майбутньому. 
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.
Згідно статті 13 вказаного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до вимог статей 150, 151, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Члени сім`ї власника квартири (дружина, їх діти, батьки), які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Члени сім`ї власника квартири зобов`язані до неї дбайливо ставитися. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території та проведенню ремонту.
Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (пункт 1 частини першоїстатті 20 цього ж Закону України) кореспондує обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Таким чином, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.
Матеріали справи свідчать про те, що КП «Жилкомсервіс» обслуговує житловий будинок по АДРЕСА_4 .
ОСОБА_2 є власником квартири в цьому будинку. У встановленому законом порядку він не відмовлявся від надання послуг Комунального підприємства «Жилкомсервіс». Доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що давало б підстави для звільнення від їх оплати, ним не надано. Отже, відповідач має обов`язок оплатити Комунальному підприємству «Жилкомсервіс» вартість отриманих ним послуг
Заяви подані ОСОБА_1 до КП «Жилкомсервіс» у 2007 році про необхідність виконання робіт по ремонту покрівлі не можуть бути взяті до уваги, оскільки не відносяться до періоду виникнення заборгованості..
Встановивши, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків щодо оплати наданих Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для її стягнення з урахуванням строків позовної давності.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що не можна вважати доведеним факт укладення між ним та позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг, адже він не приєднувався до публічного договору, опублікованого у газеті «Слобода»; що договору про надання комунальних послуг між ним та позивачем або між позивачем та особою, уповноваженою зборами співвласників багатоквартирного будинку, не надано; що публічний договір є нікчемним, судова колегія вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 22 договору про надання житлово-комунальних послуг, цей договір укладений згідно з пунктом 3 статті 205, статей 642, 643 ЦК України та набирає чинності з 01 січня 2007 року строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено споживачем в письмовій формі, та вважається продовженим на той же самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду.
Вказаний договір відповідав формі і змісту (умовам) типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 560.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 642/1575/19, провадження № 61-16364св19.
Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частині третій статті 6, статей 627,630 ЦК Українита статей 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Тобто законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, а споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Разом з тим, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.
З урахуванням публічного договору про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова, який опублікований 28 листопада 2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Слобода» № 95, наявністю пропозиції позивача укласти такий договір та відсутності з боку відповідача відповідних заперечень, між підприємством та ОСОБА_3 склались фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Відповідач як власник квартири у будинку, який обслуговує позивач, не звертався до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» з відмовою укласти вказаний договір та не довів, що його волевиявлення на укладення публічного договору не було вільним.
За таких умов, його доводи щодо відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем є безпідставними.
Таким чином, рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.367,368,374, 375,381, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка не приймала участі у справі  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021  року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий                                                         О.М. Хорошевський

Судді:                                                                 А.В. Котелевець

                                                                       О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 04 серпня 2021 року.