ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 р.	Справа № 440/3398/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. ,
                                        за участю секретаря судового засідання    Сузанського О.І.    

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції    на рішення    Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2020, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун,       м. Полтава, повний текст складено 07.10.20 по справі №    440/3398/20 за позовом     ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

30 червня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Батальйону патрульної поліції в  м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області (надалі - БПП в м. Кременчук, відповідач), визначивши в якості третіх осіб Головне управління Національної поліції в Полтавській області та Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до стажу його служби період служби у кримінально-виконавчій службі Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області у період з 15.08.2002 по 05.03.2013 та зобов`язати відповідача врахувати цей період до стажу служби ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача перерахувати грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням періоду служби у кримінально-виконавчій службі Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області та виплатити заборгованість, а також зобов`язати відповідача перерахувати тривалість додаткової оплачуваної відпустки та виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ідентифікаційний код 40108646) в особі Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області  (проїзд 40 років ДАІ, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) щодо неврахування до вислуги років у поліції стажу служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 09.08.2005 по 05.03.2013 та зобов`язати відповідача зарахувати вказаний період до вислуги років у поліції ОСОБА_1 .
В решті позову відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) частину витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 105 (сто п`ять) грн 10 коп.                  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. Вказує, що служба в Державній пенітенціарній службі України не є службою в органах внутрішніх справ. У зв`язку із тим, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність на підставі пункту 5 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", питання щодо проходження служби поліцейськими,  у тому числі перерахунку строку служби, регулюються виключно              ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію".  
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач, також не погодившись з рішенням суду першої інстанції,  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати  рішення суду першої інстанції в частині відмови  в задоволенні позову  та прийняти нову постанову, якою задовольнити  позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не правильно  застосовано норми матеріального права щодо зарахування до проходження служби період його навчання у Чернігівському юридичному училищі ДДУПВП з 15.08.2002 року по 08.07.2005 року, оскільки, на думку суду, це не передбачено приписами  ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію". Зазначає, що Державна кримінально-виконавча служба України (Державна пенітенціарна служба України), де він проходив службу, являється військовим формуванням, яке було утворене відповідно до чинного законодавства України. Крім того, після зарахування  до навчального  закладу його вже було прийнято на службу в органи внутрішніх справ з присвоєнням спеціального звання рядового внутрішньої служби (наказ  № 57 о/с від 05.09.2002), а після закінчення навчального закладу присвоєно  спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби (наказ 59 о/с від 08.07.2005). Звертає  увагу суду апеляційної інстанції, що служба в органах Державної пенітенціарної служби України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто має аналогічний правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького складу, тому повинна  зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі п. З ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію". 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, висловлені в постанові від 19.11.2019 у справі № 520/903/19. 
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційних скарг, уважає, що апеляційні скарги не підлягають  задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  відповідно до наказу Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області №17 о/с від 01.03.2013 ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил за п. 64 "ж" (за власним бажанням) (а.с. 10). Визначено вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні 10 років 06 місяців 20 днів, у пільговому обчисленні - 13 років 00 місяців 28 днів.
21.12.2015 ОСОБА_1 прийнято на службу в Національну поліцію відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 18.12.2015 №45 о/с  (а.с. 86).
Учасниками справи не заперечується, що 11.11.2019 позивач звернувся до керівництва БПП в м. Кременчук з рапортом, в якому просив зарахувати йому до вислуги років у поліції період служби в Державній пенітенціарній службі України.
У відповідь на рапорт заступник командира Мельник С. своїм листом від 02.12.2019 №22174/41/26/1/02-2019 фактично відмовив у його задоволенні, вказавши, що серед відомств, зазначених у статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", військова служба в яких зараховується до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, додаткової оплачуваної відпустки, відсутня Державна пенітенціарна служба України (а.с. 12).
Не погодившись із правомірністю позиції відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до пункту 3 частини 2 статті 78 Закону № 580-VIII повинна зараховуватись до стажу служби в поліції. Отже, в розрізі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до стажу служби у поліції позивачу періоду служби в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 09.08.2005 по 05.03.2013.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зарахування до стажу служби період навчання позивача у Чернігівському юридичному училищі ДДУПВП з 15.08.2002 року по 08.07.2005 року, суд першої інстанції виходив з того, що це не передбачено приписами  ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію". Також суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати грошове забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням періоду служби у кримінально-виконавчій службі Управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області та виплатити заборгованість, а також зобов`язання відповідача перерахувати тривалість додаткової оплачуваної відпустки та виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку, з підстав того, що такі вимоги є похідними.
Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, в контексті встановлених обставин справи та доводів апеляційних  скарги, зазначає таке.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) згідно з статтею 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Також колегія суддів звертає увагу на те, що цієї статтею взагалі не передбачено зарахування до стажу періоду навчання ані в цивільному закладі, ані в іншому закладі, після закінчення якого присвоюються спеціальні звання.
Водночас відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Згідно з частиною 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 №2713-IV, в редакції чинній на час проходження позивачем служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.
Частиною 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 №2713-IV, в редакції Закону № 1774-VIII 06.12.2016, встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.
Відповідно до Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №394/2011, в редакції чинній на час проходження позивачем служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, державна пенітенціарна служба України (ДПтС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
ДПтС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька областей) територіальні органи управління, а також через підпорядковані територіальним органам управління кримінально-виконавчу інспекцію, установи виконання покарань, слідчі ізолятори, воєнізовані формування, навчальні заклади, заклади охорони здоров`я, підприємства установ виконання покарань, інші підприємства, установи і організації, створені для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Колегія суддів зазначає, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.
Таким чином, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки відмова відповідача у зарахуванні позивачу пільгового стажу до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України, вислугу років в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 09.08.2005 по 05.03.2013, є протиправною.
З метою захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби позивача у поліції період  служби позивача в органах Державного департаменту України з питань виконання покарань у період з 09.08.2005 по 05.03.2013.
При цьому, судова колегія відхиляє доводи відповідача в апеляційній скарзі про  те, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції, адже такі доводи  зводяться до іншого змістовного тлумачення норм статті 78  Закону України "Про Національну поліцію". 
В даному випадку суд першої інстанції правильно зробив висновок про те, що служба в органах кримінально - виконавчої служби чинним законодавством прирівняна до служби в органах внутрішніх справ, а тому має бути зарахована  до  стажу служби в поліції за нормами  ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію".
Колегія суддів не приймає до уваги позицію відповідача про врахування висновків, викладених в постанові Другого апеляційного  адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 520/6344/20, оскільки відповідно до статті 242 КАС України обов`язковими для врахування є виключно висновки щодо правозастосування, викладені в постановах Верховного Суду
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову в межах доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів зважає на таке.
Як вже зазначалося раніше під час дослідження доводів апеляційної скарги відповідача, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч.2 ст.78 Закону України "Про національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.
При цьому делегування частиною 4 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію"
Відповідно до преамбули Постанови  № 393, остання прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.
Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, колегія суддів   дійшла висновку, що Постанова № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пункт 2 Постанови № 393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Таким чином, на противагу доводам апеляційної скарги позивача, колегія суддів уважає, що що пункт 2 Постанови № 393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" та може бути застосована для визначення вислуги років  особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.
При цьому пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч.2 ст.78 Закону України "Про Національну поліцію".
Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31 березня 2020 у справі № 520/2067/19.
За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування часу навчання ОСОБА_1 у Чернігівському юридичному училищі ДДУПВП з 15.08.2002 року по 08.07.2005 року до стажу служби для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки на підставі пункту 2 Порядку № 393.
Інших доводів, зокрема щодо помилковості висновків суду першої інстанції в частині передчасності позовних вимог як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, апеляційна скарга позивача не містить.  
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
          Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від    07.10.2020 по справі                                №    440/3398/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов   	
Повний текст постанови складено  14.07.2021.