ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2021 р.                                                                     Справа №914/2032/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді                                                                      Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                            Кравчук Н.М.
                                                                                          Плотніцького Б.Д.

секретар судового засідання                        Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КСЕНКО", б/н від 31.03.2021 (вх. №01-05/1157/21 від 05.04.2021),
на рішення  Господарського суду Львівської області від 25.02.2021 (повне рішення складено 04.03.2021)
у справі №914/2032/20 (суддя Козак І.Б.)
за позовом:   Товариства з обмеженою відповідальністю "КСЕНКО", м. Київ,
до відповідача 1:  Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ КОМФОРТ", м. Львів,
до відповідача 2:   Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівської обласної клінічної лікарні, м. Львів,
про: визнання недійсним правочину щодо передачі майна, зобов`язання вчинити дії.

За участю представників:
від позивача: Штогрин С,В.- адвокат; 
від відповідача: не з`явилися;
від третьої особи: Піняжко Б.В. - адвокат;

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "КСЕНКО" ( далі - ТзОВ "КСЕНКО") звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ КОМФОРТ" ( далі - ТзОВ "БМ КОМФОРТ") та Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівської обласної клінічної лікарні ( далі - Львівська обласна клінічна лікарня) про визнання недійсним правочину щодо передачі майна, яке належить на праві власності ТзОВ «КСЕНКО»  до Львівської обласної клінічної лікарні, та  зобов`язання Львівської обласної клінічної лікарні вчинити дії щодо повернення на користь  ТзОВ «КСЕНКО» майна, а саме: Станція медичного повітря для дихальної терапії MEDAIR-1000-4GD, 50 Гц (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР для кріплення на стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР /L для кріплення yа стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР/L для кріплення на стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР/L для кріплення на стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР/U для кріплення на стелі (1одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична VS100 для кріплення на стіні (6 одиниць); у комплекті: Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення па стіні (6 одиниць); Система газопостачання реанімаційна медична VS100 для кріплення на стіні (1 одиниця); у комплекті: Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення на стіні (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення на стіні (З одиниць); Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення па стіні (13 одиниць) загальною вартістю 10 600  792,00 грн. ( далі -   спірне обладнання).
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за договором поставки №21051 від 21.05.2018 ТзОВ «БМ КОМФОРТ» одержало від ТзОВ «КСЕНКО» обладнання, яке в подальшому передало на виконання договору підряду №12/11 від 12.11.2018 Львівській обласній клінічній лікарні. Однак, зважаючи на те, що ТзОВ «БМ КОМФОРТ» вартості обладнання в повному обсязі не оплатило, останнє не набуло права власності на таке та не мало права розпоряджатись спірним обладнанням. Відтак, позивач просить визнати недійсним правочин щодо передачі  обладнання Львівській обласній клінічній лікарні та, як наслідок, на підставі ст.1212 ЦК України повернути обладнання в законне володіння позивача.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2021 у справі №914/2032/20  у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що порушене право позивача на одержання вартості неоплаченого товару є захищеним рішенням Господарського суду Львівської області  від 27.05.2020 у справі №914/2678/19, яким стягнуто з ТзОВ "БМ КОМФОРТ" на користь ТзОВ "КСЕНКО"  10 622 993,96 грн основного боргу, 934 977,99 грн пені, 267 868,64 грн 3% річних, 317 747,47, 47 грн інфляційних втрат. Рішення суду у справі №914/2678/19 набрало законної сили 07.08.2020 і було видано наказ на його примусове виконання. Той факт, що позивач не звертався до виконавчої служби за примусовим виконання рішення суду щодо примусового стягнення з боржника ТзОВ «БМ КОМФОРТ» заборгованості за договором поставки, не спростовує обовязковості виконання судового рішення боржником в силу вимог ст.18,  326 ГПК України.  Окрім того, суд зазначив, що відповідачем-2 не порушено ніякого права позивача, оскільки відповідачем-2 оплачено відповідачу-1 спірне обладнання у повному обсязі. 
Не погодившись з вказаними рішенням суду першої інстанції, ТзОВ "КСЕНКО" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2021 у справі №914/2032/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, позивач  зазначає, що метою судочинства є ефективний захист порушених та оспорюваних  прав та законних інтересів, однак відмовляючи в задоволенні позову з тих підстав, що порушене право позивача захищене, суд першої інстанції фактично обмежив доступ позивача до правосуддя та не забезпечив ефективного поновлення  права, оскільки на момент подання апеляційної скарги позивач позбавлений свого майна та грошових коштів за нього. З врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.05.2020 у справі №361/7543/17, позивач зазначає, що  не можна вважати подвійним стягненням  наявність рішення про стягнення заборгованості без факту його виконання. 
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивачем не було отримано від відповідача-1 коштів за поставлене йому обладнання, однак відповідач-1 не набувши права власності та права розпоряджатися спірним обладнанням, передав його відповідачу-2, укладений між відповідачами правочин щодо передачі обладнання суперечить нормам чинного законодавства та  підлягає визнанню недійсним.
Львівська обласна клінічна лікарня у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2021 у справі №914/2032/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.
ТзОВ "БМ КОМФОРТ" відзиву на апеляційну скаргу не подало.
22.06.2021 до суду від ТзОВ "КСЕНКО" поступили письмові пояснення, в яких апелянт зазначає, що з метою спростування хибної позиції суду першої інстанції про захист порушених прав позивача  рішенням суду у справі №914/2678/19, позивачем було направлено наказ Господарського суду Львівської області від 07.08.2020 у справі №914/2678/19 до виконання. 12.05.2021 Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Петрусем І.Б. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки за наслідками вчинення виконавчих дій виконавцем встановлено відсутність зареєстрованих за боржником нерухомого майна та транспортних засобів, а також відсутність коштів на відкритих боржником рахунках. 
На підтвердження вказаних обставин апелянтом додано до письмових пояснень копії: постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2021;  відповідей ДФС України та МВС України на запити від 07.04.2021; листів банківських установ від 13.04.2021, 14.04.2021,23.04.2021,26.04.2021; постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.05.2021. Апелянт просить долучити такі докази до матеріалів справи та взяти їх до уваги при винесенні рішення у даній справі.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Однак, суд зазначає, що долучені апелянтом докази виникли після прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі та не існували на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.
Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку     ст. 269 ГПК України     незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 09.12.2020 у справі №  924/232/18).
З огляду на наведене, подані апелянтом докази не приймаються судом апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/2032/20 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 апеляційну скаргу ТзОВ "КСЕНКО" залишено без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне  провадження  за апеляційною скаргою ТзОВ "КСЕНКО" на  рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2021 у справі №914/2032/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 30.06.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 19.07.2021.
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Мирутенка О.Л. розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №471 від 19.07.2021 було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду для розгляду справи №914/2032/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 замість судді-члена колегії Мирутенка О.Л. введено суддю-члена колегії Плотніцього Б.Д.
В судове засідання прибули представники позивача та відповідача-2.
Відповідач-1 участі уповноваженого представника в судовому засіданні повторно не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.
Ухвала суду, надіслана на зазначену в апеляційній скарзі та у ЄДРЮОФОПГО адресу  ТзОВ "БМ КОМФОРТ", повернулась на адресу суду з зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання» .
Відповідно до частин третьої та сьомої  статті 120 ГПК України  виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відтак, суд вчинив дії щодо належного повідомлення ТзОВ "БМ КОМФОРТ" про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача-1.
В судовому засіданні представники позивача та відповідача-2 підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, висловили свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача-2, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2018 між ТзОВ "БМ КОМФОРТ" (замовник) та ТзОВ "КСЕНКО" (постачальник) було укладено Договір поставки № 21051 (далі - договір поставки), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар в кількості, асортименті,за цінами, що вказані у специфікації ( додаток №1 до договору) , а покупець  зобов`язався прийняти та оплатити його.
За змістом п.2.1.,2.2. договору поставки загальну ціну договору - 11  550  854, 00 грн. покупець зобов`язався провести шляхом здійснення попередньої оплати в розмірі 30 %  та здійснення остаточного розрахунку у  розмірі 70 % протягом 10 робочих днів  з моменту поставки товару, що підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної.
Відповідно до п.7.1. договору поставки право власності на товар зберігається за постачальником до повної його оплати, при цьому, до повної його оплати покупець не має права розпоряджатися товаром. 
Факт передачі ТзОВ "КСЕНКО"  товару (спірного обладнання) ТзОВ "БМ КОМФОРТ" на суму  11 550 853,96 грн. підтверджується: Видатковою накладною від 22.12.2018 № 591, Товарно-транспортними накладними №РЗбІ, №Р362, №Р363, Видатковою накладною 08.08.2019р. №362; Видатковою накладною від 08.08.2019р. №363, Податковими накладними від 08.08.2019, 16.07.2019 р., 22.12.2018 р.
Спірне обладнання належало ТзОВ "КСЕНКО" на праві власності, що підтверджується наступними правовстановлюючими документами: Контрактом №15/01 від 15.01.2018 року, Додатковою угодою №1, Додатковою угодою № 2 та Додатковою угодою №3 до Контракту №15/01 від 15.01.2018р.
ТзОВ "БМ КОМФОРТ" вартість отриманого товару оплатило лише частково на суму 927 860,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №11 від 15.07.2019.
З метою стягнення  з ТзОВ "БМ КОМФОРТ" заборгованості за договором поставки ТзОВ "КСЕНКО" звернулось з позовом до Господарського суду Львівської області.  
Рішенням  Господарського суду Львівської області від  27.05.2020 у справі №914/2678/19 позовні вимоги ТзОВ "КСЕНКО" задоволено повністю, стягнуто з ТзОВ "БМ КОМФОРТ" на користь ТзОВ "КСЕНКО" 10 622 993,96 грн основного боргу, 934 977,99 грн пені, 267 868,64 грн 3%  річних, 317 747,47, 47 грн інфляційних втрат, 182 153,80 грн відшкодування витрат на оплату судового збору та 2007,14 грн  відшкодування витрат на правничу допомогу.
07.08.2020 рішення суду у справі №914/2678/19 набрало законної сили та було видано наказ на примусове його виконання.
26.04.2018 між ТзОВ "БМ КОМФОРТ" (підрядник)  та Львівською обласною клінічною лікарнею ( замовник) було укладено договір №3132/1 «Капітальний ремонт інженерних мереж та приміщень 1-го, 30го та 4-го поверхів пологового корпусу Львівської обласної клінічної лікарні за адресою: м.Львів, вул.Некрасова,4» ( далі - договір підряду). 
За умовами  договору підряду  підрядник зобов`язався власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботу на об`єкті «Капітальний ремонт інженерних мереж та приміщень 1-го, 30го та 4-го поверхів пологового корпусу Львівської обласної клінічної лікарні за адресою: м.Львів, вул.Некрасова,4», а замовник зобов`язався прийняти і оплатити виконані роботи.
13.07.2020 адвокат Штогрин С.В. звертався до Львівської обласної клінічної лікарні з адвокатським запитом щодо підтвердження наявність спірного обладнання у Львівській обласній клінічній лікарні.
У відповідь на вказаний адвокатський запит Львівська обласна клінічна лікарня листом №2000/с від 06.08.2020 підтвердила факт наявності спірного устаткування у лікарні, а також повідомила про те, що сплатила підряднику 11550854,00 грн. за устаткування, проте підрядник свої зобов`язання за договором виконав частково, в т.ч. передав спірне обладнання замовнику.
Спірне обладнання вмонтоване і знаходиться в Львівська обласній клінічній лікарні,  що підтверджується відповідачем-2.
У серпні 2020 року ТзОВ "КСЕНКО" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом у даній справі про  визнання недійсним правочину щодо передачі  обладнання Львівській обласній клінічній лікарні та, як наслідок, на підставі ст.1212 ЦК України повернення обладнання в законне володіння позивача.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Згідно із статтями  15,  16 ЦК України  особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.
У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належить, зокрема,  визнання правочину недійсним. 
Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України     зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.          
За приписом     ст. 215 ЦК України     підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою     статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Як зазначалось вище, предметом позову у даній справі є вимога ТзОВ "КСЕНКО" про визнання недійсним правочину щодо передачі  Львівській обласній клінічній лікарні майна, а саме: Станція медичного повітря для дихальної терапії MEDAIR-1000-4GD, 50 Гц (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР для кріплення на стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР /L для кріплення yа стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР/L для кріплення на стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР/L для кріплення на стелі (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична IS500 ОР/U для кріплення на стелі (1одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична VS100 для кріплення на стіні (6 одиниць); у комплекті: Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення па стіні (6 одиниць); Система газопостачання реанімаційна медична VS100 для кріплення на стіні (1 одиниця); у комплекті: Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення на стіні (1 одиниця); Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення на стіні (З одиниць); Система газопостачання реанімаційна медична VS102 двоканальна для кріплення па стіні (13 одиниць) загальною вартістю 10 600  792,00 грн.
Разом з тим, позивачем не визначено який саме правочин він просить визнати недійсним.
У наявній в матеріалах справі відповіді на відзив ( Т2,а.с.31-33), спростовуючи посилання відповідача-2 на незазначення правочину, що підлягає визнанню недійним, позивач зазначає, що просить визнати недійсним укладений між відповідачами Договір підряду №3132/1 від 26.04.2018, в частині відчуження спірного обладнання.
Разом з тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги та наголошувалось представником апелянта в судових засіданнях, позивачем оспорюється  дійсність не договору підряду, а лише правочину, за яким спірне обладнання було передане відповідачем-1 відповідачу-2.
Відповідно до ст.  837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 
Відповідно до ч.1,2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.
Правовідносини між відповідачами виникли на підставі договору підряду  №3132/1 від 26.04.2018, за умовами якого відповідач-1   зобов`язався власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботу на об`єкті «Капітальний ремонт інженерних мереж та приміщень 1-го, 30го та 4-го поверхів пологового корпусу Львівської обласної клінічної лікарні за адресою: м.Львів, вул.Некрасова,4», а відповідач-2 зобов`язався прийняти і оплатити виконані роботи.
Разом з тим, вказаний договір за своїм змістом не є правочином щодо відчуження чи передачі відповідачем-1 на користь відповідача-2  спірного обладнання, а позивачем не обгрунтовано наявності визначених ст.ст. 203, 215 ЦК України підстав  для визнання такого договору недійсним.
На підтвердження факту передання спірного обладнання по договору відповідачем-1 відповідачу-2 позивачем надано суду підписані відповідачами акти вартості вмонтованого устаткування, що придбавається виконавцем робіт.
Однак, як вбачається з вказаних актів, такі є  додатками до актів приймання виконаних будівельних робіт по договору підряду, фіксують найменування, кількість та вартість медичного обладнання, яке придбав та встановив відповідач-1.
За змістом ч.4 ст. 882 ЦК України акт приймання- передачі фіксує факт передання робіт підрядником і прийняття їх замовником  
Отже, дія    актів приймання-передачі не спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зі акти приймання-передачі не є правочином у розумінні  ст. 202 Цивільного кодексу України, а відтак не можуть визнаватись недійсними, як і додатки до актів-приймання передачі.
Окрім того,  зазначалось вище рішенням  Господарського суду Львівської області від  27.05.2020 у справі №914/2678/19 стягнуто з ТзОВ "БМ КОМФОРТ" на користь ТзОВ "КСЕНКО"  заборгованість за спірне обладнання, а також пеню, 3%  річних та інфляційні втрати.
За змістом ст. ст.18,   326 ГПК України  судові рішення є обов`язковими до виконання.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  порушене право позивача на одержання вартості неоплаченого товару є захищеним рішенням суду у справі №914/2678/19. 
З огляду на наведене, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову  ТзОВ "КСЕНКО"  про визнання недійсним правочину щодо передачі до Львівської обласної клінічної лікарні спірного обладнання та зобов`язання відповідача-2і вчинити дії щодо повернення такого  на користь  позивач, як похідної вимоги від вимоги про визнання правочину недійсним.
Відтак, рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2021 у справі №914/2032/20 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції  покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2021 у справі №914/2032/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КСЕНКО" - без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
3. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий   суддя                                                                      Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                          Кравчук Н.М.

Суддя                                                                                          Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.07.2021