Ухвала
27 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 775/121/16-к
провадження № 51-6162 ск 18
Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 серпня 2021 року,
встановила:
вироком Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2004 року ОСОБА_2 засуджено за п. п. «а», «з», «і» ст. 93, ст. 94, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145
(в ред. 1960 р.) та ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 263 КК України
(в ред. 2001р.) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. 
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 лютого 2006 року зазначений вирок змінено, ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 1 ст. 122, ч. 1  ст. 185, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 263, 
ч. 2 ст. 145, ч. 3 ст. 142, пунктами «а», «з», «і» ст. 93, ст. 94, ст. 42, ст. 43 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 серпня 2021 року відмовлено засудженому ОСОБА_2   у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2004 року.
Засуджений ОСОБА_2 , не погоджуючись із постановленим стосовно нього судовим рішенням, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, направивши матеріали справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2004 року.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у витребовуванні кримінальної справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити з огляду на таке.
У відповідності до ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 року) справа не витребовується, якщо касаційна скарга не відповідає вимогам статті 350, частини другої статті 383,  статті 384, частини другої статті 386, частини  першої  статті  398  цього Кодексу.
 Статтею 398 КПК України (1960 року) визначено, що підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є: 1) істотне порушення кримінально-процесуального закону; 2) неправильне застосування кримінального закону;
3) невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. 
При вирішенні питання про наявність зазначених у частині 1 ст. 398 КПК України (1960 року) підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу. 
Однак вказаних вимог кримінально-процесуального закону засудженим не дотримано, оскільки подана ним касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення на підставах, передбачених ст. 398 КПК України (1960 року), з огляду на зміст положень статей 370-372 цього Кодексу.
Висловлені ОСОБА_2 у касаційній скарзі доводи про однобічність та неповноту досудового та судового слідства не співвідносяться з його вимогами щодо перегляду ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в поновленні процесуального строку.
Відмова не перешкоджає витребуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених в ухвалі суду недоліків і якщо вона надійде у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року), або не пізніше одного місяця з дня одержання копії ухвали про відмову у її витребуванні.
Керуючись ст. 388 КПК України (1960 року), п. 15 розділу XI«Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017, суддя 
ухвалила:
Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребовуванні кримінальної справи за його касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 серпня 2021 року для перевірки її в касаційному порядку.
Ухвала  оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                     ОСОБА_1