П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1119/21	
Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Димерлія О.О.
суддів: Шляхтицького О.І. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2021р. у справі №400/1119/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року в сумі 86054,90грн. із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 01.08.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3770,35 грн. відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3770,35 грн. за період з 01.03.2018 року по 01.08.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3770, 35 грн. відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що у період проходження військової служби, а саме з 01.12.2015р. по 01.08.2020р., військовою частиною НОМЕР_1 не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення. На думку позивача, у період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення є січень 2008р. При цьому, віднесення питання визначення базового місяця до дискреції відповідача є неефективним захистом прав позивача. Також, ОСОБА_1 вказував на те, що у березні 2018р. відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, тому за період з 01.03.2018р. по 01.08.2020р. індексацію грошового забезпечення виплачено у розмірі 3533,56грн. Натомість, під час виплати у вказаний період індексації грошового забезпечення відповідачем не враховано абзаци 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078. Як стверджував позивач, з 01.03.2018р. йому належна щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення у розмірі 3770,35грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2021р. у справі №400/1119/21 позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що згідно даних Держстату індекс споживчих цін з квітня 2018 року по вересень 2018 року не перевищував 103%, а тому, підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.09.2018 року відсутні. Також, окружний адміністративний суд вказав на відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року, оскільки з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%. Крім того, у період з 01.12.2018 року по 01.08.2020 року військовою частиною НОМЕР_1 виплату ОСОБА_1 індексації здійснено у повному обсязі. При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги розрахунок позивача щодо суми індексації, яка підлягає виплаті, з огляду на те, що нарахування суми індексації належить до компетенції відповідача. Відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року - січень 2008 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, окружний адміністративний суду обґрунтував тим, що повноваження здійснювати розрахунок індексації грошового забезпечення у спірних правовідносинах покладається на відповідача. При цьому, суд не може підміняти собою орган, на який покладено обов`язок щодо нарахування та виплати індексації, та здійснювати за відповідача відповідний розрахунок сум індексації, що підлягають виплаті позивачу. Також, суд першої інстанції вказав на відсутність законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 01.08.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3770, 35 грн. відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3770,35 грн. за період з 01.03.2018 року по 01.08.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3770,35 грн. відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з тих підстав, що в даному випадку розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови визначення базового місяця січня 2008р. для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2018р. по 28.02.2018р. та виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 01.08.2020р. включно ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції рішення в оскаржуваній частині ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення означеної частини позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про висловлення сторонами протилежних позицій, що, на думку позивача, є очевидним свідченням існування спору щодо визначення базового місяця для нарахування та виплати індексації. Також, скаржник стверджує, що у межах спірних правовідносин відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. є січень 2008р. Крім того, як зазначає позивач, судом першої інстанції не враховано абзаци 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, а також те, що відповідачем невірно розраховано суму збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018р. в порівняні з лютив 2018р. Сума збільшення грошового доходу складає 488,40грн. та позивач набуває право на щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 01.08.2020р. включно в розмірі 3770,35грн.
Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом військовою частиною НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що з урахуванням наявного фінансового ресурсу у Міністерства оборони України була відсутня можливість виплатити військовослужбовцям Збройних Сил України індексацію грошового забезпечення у січні 2016 року – лютому 2018 року. Також, як зазначає відповідач, індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, у розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки вона не є постійною та сталою величиною, має не систематичний характер. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини. До того ж, відповідач акцентує увагу на тому, що у квітні 2016р. індекс споживчих цін перевищив установлений поріг індексації 103% та склав 104,1%. Тобто, з травня місяця обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення подальшої індексації заробітної плати необхідно почати знову. Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати у червні 2016р. становить 4,1% (104,1% - 100%). Місяцем, у якому офіційно був опублікований індекс споживчих цін за квітень 2016р. є травень 2016р., а відтак підвищення заробітної плати працівникові у зв`язку з її індексацією повинно здійснюватися у червні 2016р. До того ж, при розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовців базовим став березень 2018р., а тому з 01.03.2018р. індексація грошового забезпечення виплачувалась відповідно до вимог чинного законодавства.
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, колегією суддів установлено, що у період з 17.09.2013 року по 01.08.2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2020 року № 182, старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 1 десантно-штурмового батальйону, відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), та з 01.08.2020р. виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою від 21.10.2020р. щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р., а також проведення перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018р.) за період з 01.03.2018р. по 01.08.2020р. 
За наслідками розгляду означеного звернення військовою частиною НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 надіслано лист від 07.12.2020р. №3153, яким адресата повідомлено про відсутність підстав для здійснення донарахування та виплати індексації, з огляду на припинення виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення, у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу у Міністерства оборони України. Виплату індексації грошового забезпечення поновлено у 2018р., право на яку у військовослужбовців виникло у грудні 2018р. Після поновлення виплати індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 проводилась щомісячно.
Частиною другою      статті 19 Конституції України     передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені      Конституцією     та законами України.
Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно ч.1 ст.9 якого держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Частиною 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати передбачено статтею 2 Закону України "Про оплату праці".
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Статтею 33 Закону України "Про оплату праці" визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.    
За змістом частини 2 статті 2 Закону України "Про оплату праці" до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.
З метою реалізації Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 06.02.2003 року № 491-IV Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, відповідно до пункту 2 якого індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 5 Порядок проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер.
Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII,  Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-XII,  та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців.
Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Як установлено апеляційним судом та убачається із наявних у матеріалах справи документів, індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась. 
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.
Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало  закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже,  закон  має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».
Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
У даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві.
Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушено.
За таких обставин, у даному випадку повноваження щодо розрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, покладається на відповідача, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погоджується з висновком окружного адміністративного суду щодо відсутності, у межах спірних правовідносин, законодавчо передбачених підстав для зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 208 року».
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 15.10.2020р. по справі №240/11882/19.
Що стосується нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 3770,35 грн. за період з 01.03.2018 року по 01.08.2020 року включно, колегія суддів зазначає таке.
Підвищення постійних складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , у тому числі, розміру посадового окладу, відбулося у березні 2018 року. 
Отже, місяць березень 2018 року є базовим для обчислення індексу споживчих цін. 
При цьому, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.
Згідно даних Держстату індекс споживчих цін з квітня 2018 року по вересень 2018 року не перевищував 103%, а тому підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.09.2018 року відсутні.
У жовтні 2018 року індекс споживчих цін перевищив установлений поріг індексації - 103% і склав 103,7%.
Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за жовтень 2018 р. є листопад 2018 р., тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовця у зв`язку з її індексацією повинно здійснитись у грудні 2018 року.
Із квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.
Індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складав 103,7%. 
Таким чином, індексації грошове забезпечення позивача підлягало в наступному місяці, тобто у грудні 2018 року.
За наслідками дослідження наявних у матеріалах справи карток особового рахунку військовослужбовця, виданих військовою частиною НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 індексації за період перебування на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01.12.2018 року по 01.08.2020 року, апеляційним судом установлено, що за період з грудня 2018 року по серпень 2020 року ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення у розмірі 3533,56грн., 
Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 30.11.2018 року.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими наразі твердження скаржника стосовно того, що починаючи з 01.03.2018 р. йому належить виплата фіксованої суми індексації грошового забезпечення в розмірі 3770,35 грн., оскільки вказану суму позивачем самостійно розраховано з урахуванням базового місяці – січень 2008р., спір щодо якого, у межах спірних правовідносин, є передчасним.
Установлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовую наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2021р. у справі №400/1119/21 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Шляхтицький О.І.    Єщенко О.В.