Номер провадження: 22-ц/813/3976/21 
Номер справи місцевого суду: 523/235/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
                                               Цюри Т.В.,
       за участю:
секретаря                        Хухрова С.В.,
представника ОСОБА_1 - адвоката Поливаної А.С.,
представника ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» -
Чернишенка А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2  – адвоката Поливаної Анастасії Сергіївни на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року у цивільній справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони стягувача, видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, 
                                        встановив: 

Представник Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова установа (далі - ТОВ «ФУ) «Європейська факторингова компанія розвитку» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача, та просив замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства (далі – ПАТ) «УкрСиббанк» на  ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» та видати дублікати виконавчих листів, а також поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання по цивільній справі № 2-2247/08 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачем та заявником було укладено договір відступлення прав вимоги, а виконавчі листи були втрачені.
Заявник подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачі повідомлені про час і місце судового засідання, проте до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, з будь-якими клопотаннями до суду не звертались.
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року заяву ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони стягувача, видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів для виконання було задоволено.

В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_2  – адвокат Поливана А.С.ставить питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Крім того, просить стягнути з ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» судовий збір у сумі 420,40 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2008 року позовні вимоги акціонерного комерційного інноваційного банку (далі – АКІБ) «УкрСиббанк», правонаступником якого стало ПАТ «УкрСиббанк», до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11107313000 від 12 січня 2007 року були задоволені 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та з ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість про надання споживчого кредиту у розмірі 59 557,15 грн., судовий збір у сумі 528,39 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн., оплату за опублікування оголошення в сумі 250 грн., та на користь держави судовий збір у сумі 67,18 грн. (т.1, а.с.119-120).

В подальшому, а саме 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, у зв`язку з чим ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2013 року була проведена заміна сторони у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» (т.2, а.с.32).

11.05.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено Договір № 1370/К про відступлення прав вимог до позичальників, заставодавців та поручителів, у тому числі до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за кредитним договором № 11107313000 від 12 січня 2007 року, відповідно до якого право грошової вимоги за договором перейшло до ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» (т.3 а.с.4-5).
03.01.2020 року представник ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» та просив видати дублікати виконавчих листів, а також поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання по цивільній справі № 2-2247/08 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачем та заявником було укладено договір відступлення прав вимоги, а виконавчі листи були втрачені (т.3, а.с.1-3).

Звертаючись до суду із даною заявою, представник ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» зазначав, що на виконання вказаного судового рішення, 03.12.2008 року були видані виконавчі листи про стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми боргу в розмірі 50365,54 грн.
В якості доказу своїх тверджень заявник додав до заяви копію постанови від 08.04.2011 року про повернення виконавчого документу стягувачеві – виконавчого листа № В-8/252 від 03.12.2008 року про стягнення з відповідача ОСОБА_6 суми боргу в розмірі 50365,54 грн. (т.3, а.с.29).
Крім того, в матеріалах справи мається копія виконавчого листа від 03 грудня 2008 року про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АКІБ «УкрСиббанк» суми боргу в розмірі 60365,54 грн., в якому зазначений строк пред`явлення його до виконання – 21листопала 2011 року (т.2, а.с.18 - 19), а також копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2011 року про стягнення з ОСОБА_4 вказаної грошової суми (т.2, а.с.20-21).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , який обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про необхідність задоволення заяви ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» враховуючи, що наявність виконавчого провадження не є обов`язковою умовою для заміни сторони стягувача, оскільки зазначене питання також регулюється ст. 55 ЦПК України, якою врегульовані питання процесуального правонаступництва.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строків для пред`явлення їх до виконання, з огляду на наступні обставини.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення заяви ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», суд першої інстанції виходив із того, що представником позивача - АКІБ «УкрСиббанк» було отримано виконавчі листи по справі №2-2247/2008, які були передані на виконання до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що згідно постанов, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, державних виконавчих служб від 21.12.2009 року та 20.06.2009 року, виконавчі листи були повернуті на підставі п.5 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на той час, в яких зазначено, що постанови повертаються без виконання на підставі того, що не можливо з`ясувати місце знаходження боржників. Проте оригінали виконавчих листів щодо стягнення боргу за кредитним договором відсутні. 
Крім того, як було зазначено вище, в матеріалах справи наявна копія постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 08.04.2011 року, про стягнення з відповідача ОСОБА_6 суми боргу в розмірі 50365,54 грн., в якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 08.04.2014 року (т.3, а.с.29). 
Однак, відомостей про місцезнаходження виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у заявника і в матеріалах справи відсутні.

Так, суд першої інстанції виходив із того, що згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Крім того, суд виходив із того, що відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу ХШ перехідних положень у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку;
Згідно ст.433ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.
Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги заявника щодо видачі дублікатів виконавчих листів та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що матеріали справи не мають доказів того, що виконавчі листи, які були пред`явлені до виконання в 2009 році, були втрачені.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У відповідності до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа. 
Також Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Суди, при розгляді заяв про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання мають детально досліджувати всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред`явлення виконавчих документів до виконання і розглядати їх в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв`язку.

З`ясування вказаних обставин відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20.01.2016 року, у справі №6-711цс15.

Таким чином, умовою для видачі дубліката виконавчого документу є звернення стягувача із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання та у разі доведеності втрати його оригіналу.

Разом з тим, звернувшись із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, заявник – ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» не надав суду жодних належних та достатніх доказів втрати отриманих оригіналів виконавчих документів, не надав доказів того, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчі листи - не виконано; не доведено, що не проведено стягнення з боржників за виконавчими листами, дублікати яких заявник просить видати; не надано доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

При цьому, слід врахувати, що питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Судом не було враховано, що у відповідності до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження, в редакції від 21 квітня 1999 року, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання був встановлений в 1 рік.
06.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження», в редакції від 02.06.2016 року.
Згідно ст.12 вказаного Закону строк виконання судових рішень вже був встановлений у 3 роки.
Проте, оскільки до набрання вищевказаної редакції Закону законної сили, заявник вже пропустив річний строк звернення до суду з питань примусового виконання судового рішення, а тому на виниклі правовідносини не може поширюватись дія Закону України «Про виконавче провадження, в редакції, яка набрала чинності 06.10.2016 року.
Крім того, як було вказано вище,  в постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві від 08.04.2011 року, про стягнення з відповідача ОСОБА_6 суми боргу в розмірі 50365,54 грн., було зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 08.04.2014 року (т.3, а.с.29).

Тобто станом на 06.10.2016 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплив і колегія суддів на вбачає поважних причин для поновлення цього строку. 

З цих підстав, доводи заявника апеляційної скарги про те, що на виниклі правовідносини розповсюджується Закон України «Про виконавче провадження», в редакції, яка набрала законної сили 06.10.2016 року, є безпідставними і необгрунтованими, оскільки строк примусового виконання судового рішення сплив ще 08.04.2014 року. 

Таким чином, оскільки заявником не надано доказів того, що оригінали виконавчих документів було втрачено, не наведено обґрунтованих обставин втрати оригіналів виконавчих листів, не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення виконавчих документів до виконання та не зазначено жодної поважної причини необхідності видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції дійшов неправильного і необгрунтованого висновку про необхідність видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Та обставина, що ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» набула права вимоги 11.05.2019 року, тобто після укладення договору № 1370/К «Про відступлення прав вимоги», в даному випадку не може бути підставою для видачі дублікатів виконавчого провадження та поновлення йому строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки за змістом ч. 2 ст. 55 ЦПК України та у відповідності до ч. 5 ст.16 Закону України «Про виконавче провадження» до правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони б були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви, оскаржуваного судового рішення та доводів своєї апеляційної скарги. 

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року слід змінити, скасувавши її в частині задоволення заяви представника ТЛВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Колегія суддів вважає за необхідне прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні заяви представника ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, відмовити.
Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року про заміну сторони стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» - залишити без змін.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» на користь ОСОБА_2 частково сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 280, 27 грн., тобто сплачений з 2 вимоги, які підлягають задоволенню, із 3-х, які маються в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2  – адвоката Поливаної Анастасії Сергіївнизадовольнити частково.
Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року змінити, скасувавши її в частині задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, відмовити.
Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 20 січня 2020 року про заміну сторони стягувача з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (код ЄДРПОУ 34047020), залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (код ЄДРПОУ 34047020) на користь ОСОБА_2 частково сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 280, 27 грн. (двісті вісімдесят гривень 27 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 10.08.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А.Гірняк

Т.В. Цюра