ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4359/21 Справа № 205/5722/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року                 Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю. 
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою, -

ВСТАНОВИЛА:
В липні 2020 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою.
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою – задоволено частково.
       Визначено ОСОБА_1 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисте побачення кожен другий тиждень у суботу з 11 .00 год до 20.00 год., без присутності матері, особисте побачення кожен другий тиждень у неділю з 11 .00 год до 20.00 год, без присутності матері.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок). 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року у справі №205/5722/20 в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву у повному обсязі та встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_3 , 2017 р.н., такі способи участі: побачення кожен другий тиждень у суботу та неділю, а саме у суботу з 10:00 год. по неділю 20:00 год., починаючи з першої суботи, яка припадає одразу після ухвалення рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні. На дні народження позивача — 01 вересня з 10:00 до 20:00 год., на дні народження ОСОБА_3 - з 14:00 год. до 20:00 год. та на 08 березня — з 14:00 год. до 20:00 год.
У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року просить рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що враховуючи малолітній вік дитини, яка постійно проживає з матір`ю, та має лише періодичні зустрічі з батьком, її індивідуальні потреби у цьому віці для здорового розвитку, а також вік та стан здоров`я позивача, необхідно визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисте побачення кожен другий тиждень у суботу з 11.00 год. до 20.00 год., без присутності матері, особисте побачення кожен другий тиждень у неділю з 11.00 год. до 20.00 год., без присутності матері. 
Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №205/6060/19 від 20.09.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходів. Заборгованість відсутня (а.с. 6).
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №205/6059/19 від 06.12.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його доходів. Заборгованість відсутня (а.с. 7).
На теперішній час дитина проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_2 .
Висновком Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 18.08.2020 року № 1/14-80 встановив дні побачень ОСОБА_1 з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перший та третій тижні місяця в суботи з 10.00 до 20.00 та неділю з 10.00 до 20.00 (а.с. 26-27). 
       Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
       Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
       Частинами 1, 2 статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
       Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
       Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
       Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.
       З наведених вище норм діючого законодавства можна зробити висновок, що сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дитини, мають право на спілкування з дитиною, її виховання.
       Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
       Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Тобто права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини.
       Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Крім того, ч. 3 ст. 9 Конвенції проголошує правило про те, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
       Як зазначено у Загальному коментарі Комітету з прав дитини № 14 (2013 рік) щодо права дитини на першочергове врахування її найкращих інтересів (п. 1 ст. 3), з метою довести, що право дитини на оцінювання та першочергову увагу до її найкращих інтересів було дотримане, усі рішення стосовно дитини або дітей мають бути вмотивовані, обґрунтовані та пояснені. У мотивації рішення необхідно чітко вказати усі фактичні обставини, що стосуються дитини, які елементи було визнано необхідними під час оцінювання найкращих інтересів, склад таких елементів у кожній справі, а також яким чином їх було оцінено для визначення найкращих інтересів дитини. Якщо рішення не збігається з поглядами дитини, слід чітко вказати причину для цього. У виключних випадках, коли обране рішення не відповідає найкращим інтересам дитини, слід вказати підстави для такого рішення і таким чином показати, що найкращі інтереси дитини було враховано, незважаючи на результат. Недостатньо вказати у загальних формулюваннях, що інші міркування переважають над найкращими інтересами дитини. Слід чітко перерахувати такі міркування у зв`язку з розглянутою справою та надати причини для їхньої першочергової важливості. В обґрунтуванні також має бути доведено, що найкращі інтереси дитини не були достатньо вагомими, щоб переважити інші міркування. Слід визначити обставини, за яких найкращі інтереси дитини мають бути найвагомішим міркуванням.
       У даній ситуації суд звертає увагу на те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).
       Тобто, у даному випадку вирішення питання про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням в їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
       Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
       Відповідно до вимог Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори», стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
       Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
       Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).
       ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
       Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
       Як вбачається з позовної заяви, позивач зазначає, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, внаслідок того, що між сторонами по справі склалися складні стосунки. Також сторони між собою не спілкуються, відповідачка уникає зустрічей з позивачем, не надає можливості батьку спілкуватися з дитиною.
       Факт того, що відповідачем чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та не заперечується відповідачем.
       Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
       Однак, беручи до уваги вік дитини (станом на час вирішення спору дитині виповнилось 4 роки), а також зокрема відвідування дитиною дитячого садка з понеділка по п`ятницю з 08-00 год. до 16-00 год., на думку колегії суддів, встановлений судом першої інстанції спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини не буде відповідати насамперед інтересам дитини.
       Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Колегія суддів вважає,що доцільним буде встановлений  спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачення кожен другий тиждень у суботу та неділю, а саме у суботу з 10:00 год. по неділю 20:00 год.
       Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу щодо участі батька у вихованні дитини, тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою — задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачення кожен другий тиждень у суботу та неділю, а саме у суботу з 10:00 год. по неділю 20:00 год.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2100,00 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року - скасувати.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою — задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачення кожен другий тиждень у суботу та неділю, а саме у суботу з 10:00 год. по неділю 20:00 год.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 2100,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова