П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2971/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.   
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   

05 липня 2021 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про  визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1  пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 21 закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" з 30 квітня 2020 року.  
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року позов задоволено частково, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, оформлену листом від 22 травня 2020 року № 2313-2063/П/1-02/8-2200/20, щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" на підставі відсутності страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 травня 2020 року про призначення пенсії за віком,  з урахуванням висновків суду. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що одночасно з виключенням ст.21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" було виключено ст. 49 Закону України "Про зайнятість населення". При цьому виключення ст.49 із Закону України "Про зайнятість населення" неконституційним не визнавалося. У зв`язку з цим Порядком №22-1 не передбачено  подання документів для призначення пенсії відповідно до ст.49 Закону України "Про зайнятість населення", а у державної служби зайнятості відсутні підстави для надання особливих гарантій окремим категоріям безробітних, які втратили роботу у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. Крім того, апелянт вказує на те, що питання наявності страхового стажу відповідачем не вирішувалось, тому висновок суду щодо відмови з підстав відсутності страхового стажу не ґрунтується на фактичних обставинах справи.
Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного інженера-електрика Управління адміністративного обслуговування Львівської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.
03 травня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".
Листом від 22 травня 2020 року № 2313-2063/П/1-02/8-2200/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком, посилаючись на статтю 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що право на призначення пенсії за віком з 01.01.2020 мають особи після досягнення 60-річного віку за наявності страхового стажу 27 років, та підпункт 3 пункту 12 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким виключено статтю  49 Закону України "Про зайнятість населення" від 5 липня 2012  року №5067-VI, що передбачала достроковий вихід на пенсію у разі звільнення за скороченням штату.
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі наявності у позивача 27 років страхового стажу він має право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею  21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".
Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про призначення пенсії позивач не надав документи, передбачені Порядком № 22-1. Крім того, наявність у позивача необхідного страхового стажу під час розгляду звернення відповідачем не встановлювалась.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Основні засади державної політики щодо ветеранів праці, інших громадян похилого віку і спрямований на формування в суспільстві гуманного, шанобливого ставлення до них і забезпечення їх активного довголіття, визначає Закон України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16  грудня 1993 року №3721-XII (далі - Закон №3721-XII), який гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя.
Згідно зі ст.10 Закону №3721-XII громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року.
Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). 
Таким чином, на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу виповнилося 59 років, тому на нього поширюються гарантії, передбачені Законом №3721-XII.
Відповідно до ст.21 Закону №3721-XII в редакції, чинній до 01.01.2008, особам передпенсійного віку, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи власника або уповноваженого  ним  органу  в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій,  скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством  строку, якщо вони мають страховий стаж для чоловіків - 25 років, для жінок -  20  років,  а  для осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, - стаж роботи, який дає право на цей вид пенсії.
Виплата  пенсій  особам,  звільненим  у  зв`язку  з виявленою невідповідністю  працівника  займаній  посаді  за станом здоров`я, зазначеним  у  частині першій цієї статті, здійснюється за рахунок коштів  Державного  бюджету  України до досягнення ними пенсійного віку.  
Розмір  і  порядок  виплати  пенсій  у  разі  їх дострокового призначення  регулюються  Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік  та про внесення змін до деяких законодавчих актів України " статтю 21  Закону №3721-XII  виключено.
Згідно з рішенням Конституційного Суду №10-рп/2008 від 22.05.2008 вказану зміну визнано неконституційною та поновлено дію ст.21 Закону №3721-XII.
Пп.3 п.12 Закону України  "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 (далі - Закон №76-VIII) статтю 21 виключено із Закону №3721-XII 
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018  пп.3 п.12  розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"  від 28 грудня 2014 року № 76-VIII визнано таким, що не відповідає   Конституції України. 
У вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що Верховна Рада України, виключивши статтю 21 Закону № 3721 на підставі підпункту 3 пункту 12 розділу I Закону №76-VIII, скасувала гарантію для громадян похилого віку на достроковий вихід на пенсію, метою встановлення якої була ефективна реалізація конституційних прав людини на соціальний захист і достатній життєвий рівень.
Крім того, перехідний період між оприлюдненням Закону №76-VIII та набранням чинності підпунктом 3 пункту 12 його розділу I (менше одного дня) був явно недостатнім для того, щоб суб`єкти права змогли адаптуватися до законодавчих новел та скоригувати свої дії для реалізації права на достроковий вихід на пенсію. У такий спосіб парламент знівелював сутність такого елемента конституційного принципу верховенства права, як юридична визначеність.
Відповідно до ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з 23.05.2018 відновлено дію ст.21 Закону №3721-XII, яка гарантує особам похилого віку право на достроковий вихід на пенсію у разі їх звільнення з ініціативи власника або уповноваженого  ним  органу  в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що Законом №76-VIII виключено ст.49 Закону України "Про зайнятість населення", яка аналогічно до ст. 21 Закону №3721-XII передбачала право на достроковий вихід на пенсію.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон №5067-VI) працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи роботодавця у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, та військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв`язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", за умови їх реєстрації в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності підходящої роботи гарантується право на достроковий вихід на пенсію, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Ч.2 вказаної статті  Закону №5067-VI передбачено, що  витрати на виплату пенсії, достроково призначену згідно з умовами цієї статті, та оплату послуг за її доставку відшкодовуються Пенсійному фонду України за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики та Пенсійним фондом України. Клопотання про достроковий вихід на пенсію безробітних видається відповідно до порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку безробітних.
Пп.2 п.39 Закону №76-VIII виключено із Закону №5067-VI  ст.49.
Отже, на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії ст.49 Закону втратила чинність.
В той же час, право ОСОБА_1 на дострокове призначення пенсії за віком за умови наявності страхового стажу, передбаченого ст.27 Закону №1058-IV, передбачено ст.21  Закону "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у достроковому призначенні пенсії за віком з посиланням на втрату чинності ст.49 Закону №5067-VI.
На виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надіслало копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , згідно з якими після повторного звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії від 08.11.2020 позивачу призначено пенсію за віком та визначено кількість страхового стажу.
В той же час згідно з листом  від 22 травня 2020 року № 2313-2063/П/1-02/8-2200/20  під час розгляду заяви ОСОБА_1 , тобто на момент виникнення спірних правовідносин, питання наявності страхового стажу відповідачем не вирішувалось, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Смілянець Е. С.