Ухвала
16 липня 2021 року                                                                                                       
м. Київ
справа № 686/25430/20
провадження № 61-10035ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Хмельницької районної державної нотаріальної контори про скасування вчиненої нотаріальної дії та зобов`язання вчинити нотаріальну дію,
ВСТАНОВИВ:
17 червня 2021 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вищезазначене судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2021 року касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги. Вищезазначену касаційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з необхідністю наведення підстави (підстав), з якої (яких) подається касаційна скарга, зазначення усіх учасників справи, їх місцезнаходження, уточнення прохальної частини касаційної скарги щодо оскаржених судових рішень та сплати судового збору у встановлених процесуальним законом порядку і розмірі. Надано заявниці строк для усунення недоліків касаційної скарги до 09 липня 2021 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23 червня 2021 року
до суду касаційної інстанції надійшли дві заяви  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового за подання касаційної скарги на судове рішення.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (суд не допитав свідків), проте заявниця чітко не зазначила підстав касаційного оскарження оскарженого судового рішення, визначених процесуальним законом (частина друга статті 389 ЦПК України), який відповідає критеріям правової визначеності та передбачуваності, що унеможливлює прийняття касаційної скарги до розгляду. 
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2021 року заявниці роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України.
Згідно вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України 
у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, що передбачена (передбачені) 
статтею 389 цього Кодексу.
У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, визначених у цій нормі.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої 
статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення на підставі, зазначеній 
у пункті 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У випадку подання касаційної скарги з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій 
статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, передбачено, 
що підставою для скасування судового рішення та направлення справи 
на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку 
про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Отже вимоги ухвали Верховного Суду від 23 червня 2021 року, в якій, зокрема, роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України, заявницею 
не виконані (не вказано у касаційній скарзі підставу (підстави), 
з якої (яких) подано касаційну скаргу, що визначені у частині другій 
статті 389 ЦПК України, не зазначено усіх учасників справи, їх місцезнаходження, не уточнено прохальну частину касаційної скарги щодо оскаржених судових рішень). 
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, 
що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
Неусунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, 
є підставою для її повернення (частина третя статті 185, частина друга 
статті 393 ЦПК України)
Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню 
з нею, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної державної нотаріальної контори про скасування вчиненої нотаріальної дії 
та зобов`язання вчинити нотаріальну дію - повернути особі, яка подала касаційну скаргу.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                   Є. В. Синельников