КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №752/20382/15                                                                    головуючий у суді І інстанції: Шевченко Т.М.
провадження №22-ц/824/7002/2021                                              головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
10 серпня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Гаращенка Д.Р., Суханової Є.М.,
секретар судового засідання:                                  Пітенко І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Акціонерне товариство "Дельта банк", Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про поділ спільного сумісного майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи - Акціонерне товариство "Дельта банк", Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про поділ спільного сумісного майна.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23 листопада 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі сторонами було набуто у власність ряд рухомого та нерухомого майна, а також грошові кошти. З початку січня 2015 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. 04 червня 2015 року між сторонами був укладений договір про поділ спільного сумісного майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіною О.С., за яким було поділене спільно нажите рухоме та нерухоме майно. Разом з цим, між сторонами не були поділені спільно нажиті грошові кошти, що знаходяться на рахунках банківських установ. Оскільки такі рахунки були відкриті у період перебування сторін у шлюбі, грошові кошти, які вносилися на депозитні рахунки по зазначених договорах, є спільним майном подружжя. Договори банківського вкладу оформлялися на ім`я відповідача в АТ "Дельта банк". За період перебування в шлюбі та спільного проживання на рахунки в банку сторонами було внесено 650 000 доларів США та 2 200 000 грн.. Станом на початок січня 2015 року, коли сторони почали проживати окремо, грошові кошти з банківських рахунків не знімались.
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить в порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів (вкладів) в розмірі 116 208,33 доларів США в еквіваленті в гривні згідно офіційного курсу НБУ на момент ухвалення рішення, 1 420 448,57 грн.. Посилається на те, що у заяві про зменшення позовних вимог не була врахована сума коштів, яка знаходиться на поточних і карткових рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у ПАТ "Дельта банк" станом на 01 січня 2015 року. Згідно відповіді, наданої АТ "Дельта Банк" від 06 травня 2016 року, у відповідача ОСОБА_1 відкрито поточні та карткові рахунки, на яких станом на 01 січня 2015 року знаходяться грошові кошти у наступних розмірах:
- поточний рахунок № НОМЕР_1 залишок 170 008 грн.,
- поточний рахунок № НОМЕР_2 залишок 316,01 дол. США,
- картковий рахунок № НОМЕР_3 залишок 1 791,68 доларів США,
- картковий рахунок № НОМЕР_4 залишок 26 741,94 грн.,
- картковий рахунок № НОМЕР_5 залишок 18,99 грн.
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив У заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просив в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право особистої власності на 1/2 частину грошових коштів, які обліковуються на рахунках (в тому числі депозитних) ОСОБА_2 , відкритих в ПАТ КБ "ПриватБанк", ПАТ "Державний ощадний банк України". ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Банк Форум" у сумі 3 445 264,64 грн., 145 197,93 дол. США, що еквівалентно 3 872 428,79 грн., 875,15 Євро, що еквівалентно 25 307,00 грн., 304 000 доларів США, що еквівалентно 7 477 913,6 грн. Стягнути з ОСОБА_2 вказані грошові кошти. Зазначає, що він нещодавно серед документів знайшов витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 29718293 від 20.12.2010 р., відповідно до якого ОСОБА_2 є боржником, а ПАТ "Банк" Форум" є обтяжувачем на підставі договору застави № 145 від 22.11.2010 р. Об`єктом обтяження є право вимоги за договорами банківського вкладу: № 263L/1119/301816 від 22.11.2011 р., № 263L/1119/301811 від 22.11.2011 р., № 263L/1119/301813 від 22.11.2011 р., № 263L/1119/301815 від 22.11.2011, розмір обтяження - 608 000 доларів США, що еквівалентно 14 955 827,2 грн. по курсу НБУ станом на 28.01.2019 р. (1дол. - 24,5984 грн.).
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з23.11.2001 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.01.2016 р. шлюб було розірвано. Фактично подружні відносини між ними припинені з початку 2015 р. 04.06.2015 р. між подружжям був укладений договір про поділ спільного майна подружжя, за умовами якого ОСОБА_1 отримав корпоративні права на частку у статутному капіталі ТОВ "Вітера Україна", а ОСОБА_2 отримала квартиру АДРЕСА_1 , машиномісце № НОМЕР_6 в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_2 , нежилі приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 255) - офіс за адресою: АДРЕСА_3 , легковий автомобіль Land Rover, модель Range Rover 2013 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_7 . Крім поділеного майна у добровільному порядку у кожного з подружжя були депозитні вклади, зокрема у ОСОБА_1 у АТ "Дельта Банк", а у ОСОБА_2 у ПАТ "ПриватБанк" і АТ "Ощадбанк".
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - Акціонерне товариство "Дельта банк", Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про поділ спільного сумісного майна. В порядку поділу майна, набутого за час шлюбу, стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 116208,33 доларів США, що в еквіваленті в гривні згідно офіційного курсу НБУ на момент ухвалення рішення становить 3 235 239,91 грн., 1420448,57 грн., 10000 грн. витрат на правову допомогу та 6333,60 грн. судового збору.
Відмовлено у задоволенні  зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 у повному обсязі. В порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на 1/2 частину грошових коштів, які обліковувались на рахунках (в тому числі депозитних) фізичної особи ОСОБА_2 , відкритих в установах: ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Банк Форум» у сумі 3 445 264,64 грн., 145197,93 доларів США, що еквівалентно 3872428,79 грн., 875, 15 Євро, що еквівалентно 25307,00 грн., 304000,00 доларів США, що еквівалентно 7477913,06 грн.. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3445264,64 грн., 145197,93 доларів США, що еквівалентно 3872428,79 грн., 875, 15 Євро, що еквівалентно 25307,00 грн., 304000,00 доларів США, що еквівалентно 7477913,06 грн..
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, як доказ виписки АТ «Дельта Банк» про рух грошових коштів по поточним та картковим рахункам, відкритим на ім`я ОСОБА_1 , які підтверджують факт проведення внутрішніх банківських операцій списання/зарахування грошових коштів у національній валюті України - гривні, що не зумовлює видачу готівки ОСОБА_1 , в результаті завершення цих операцій, окрім фактичної видачі грошових коштів ОСОБА_1 від Фонду гарантування вкладів Дельта Банк у сумі 185865,60 грн., що підтверджено банком. АТ «Дельта Банк» перебуває в ліквідаційній процедурі за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк». До введення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» відповідач не мав можливості отримати готівку в банку понад граничні суми, на які були встановлені обмеження.  А тому вважає, що АТ «Дельта Банк» в період з 08.12.2014 р. до 03.03.2015 р. не могли здійснюватись та відповідно не здійснювались операції щодо видачі готівки ОСОБА_1 з його рахунку через касу банку в сумі, яка перевищує 150000 грн.. що підтверджено, наданими виписками.
Вказує, що судом першої інстанції також не взято до уваги та не надано оцінку випискам з рахунку, що належить ОСОБА_2 , наданих на вимогу суду Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» листом від 10.05.2016 року, надану ПАТ «Державний Ощадний банк України» від 13.05.2016 року на запит суду щодо рахунків, а також виписки по рахунках. Такоє і від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до матеріалів даної справи також надані докази - перелік відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_2 і виписки, які підтверджують, що на поточних та депозитних рахунках ОСОБА_2 обліковувалися кошти на загальну суму: 529 097,68 гривень та 51 452,36 доларів США.
Звертає увагу суду на те, що в період спільного проживання подружжя однією сім`єю ОСОБА_2 своєму чоловіку ОСОБА_1 не повідомляла, що вона мала в АТ «Райффайзен Банк Аваль» вищевказані грошові кошти в такому обсязі, з цих підстав, під час поділу майна подружжя заощадження на вищезгадані суми не були предметом поділу. Вважає, що всі ці кошти приховувались від ОСОБА_1 , і дане твердження підтверджується інформацією, наданою ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про те, що у ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. був відсутній дохід. Докази були надані у справі №752/1983/16-ц на виконання вимог ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2016 р..
Також вказує, що в період спільного проживання, ОСОБА_2 в основному не працювала, отже, дохід сім`ї складався з доходу, який отримувався виключно ОСОБА_1 , в цей час, кошти, які як вже з`ясовано мала ОСОБА_2 на власних депозитних рахунках, вона в інтересах сім`ї не витрачала, вказане підтверджується виписками, наданими ПАТ «ПриватБанк» та ПАТ «Державний ощадний банк України» про рух грошових коштів, які свідчать, що власник рахунків - ОСОБА_2 в основному знімала кошти готівкою і, ймовірно, їх заощаджувала. Тому, що всі витрати сім`ї були оплачені за рахунок коштів, які заробляв ОСОБА_1 .. Крім того, зазначає, що виписками, які містяться у справі підтверджено, що всі ці грошові збереження були накопичені в період шлюбу з ОСОБА_1 , який був зареєстрований 23.11.2011 р. та припинений 28.01.2016 р. за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/10398/15-ц, а тому ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу між подружжям в рівних частинах.
Вважає, що судом першої інстанції не надано оцінки та не враховано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом повідомляв про існування спільних коштів подружжя, що обліковувались на рахунках у банку ПАТ «Банк Форум» на ім`я ОСОБА_2 у 2010 році. При цьому, до матеріалів справи надано належним чином завірену копію (оригінал було надано для огляду судом) Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №29718293 від 20.12.2010, відповідно до якого видно, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Форум» укладено Кредитний договір №01/09/00-КЬМV від 16.01.2009 року. Відповідно до даного Витягу ОСОБА_2 є боржником, а ПАТ «Банк Форум» є обтяжувачем, на підставі договору застави №145 від 22.11.2010 року.
Крім того, вказує, судом не надано оцінку та не враховано також укладений договір поруки з АТ «Дельта Банк», за яким зобов`язувались виконати боргові зобов`язання ТОВ «Вітера Україна» (співвласники якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) перед кредитором АТ «Дельта Банк», оскільки ТОВ «Вітера Україна» було надано кредит. В забезпечення виконання зобов`язань боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виступили поручителями перед кредитором та передали банку право безумовного списання грошових коштів з депозитних рахунків ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Вітера Україна». В подальшому ТОВ «Вітра Україна» не виконало свої боргові зобов`язання і кошти були списані з депозитного рахунку ОСОБА_1 кредитором АТ «Дельта Банк».
Також звертає увагу суду на те, що подружжя має боргові зобов`язання у сумі 500000,00 доларів США, що були позичені у ОСОБА_3 для придбання квартири по АДРЕСА_1 , яку отримала ОСОБА_2 при поділі майна.
АТ КБ "Приват Банк"подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
ОСОБА_2  подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції керувався положеннями СК України, і обґрунтовував свої висновки тим, що 1/2 частина грошових коштів, на які позивач просила визнати право власності є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, а тому підлягають поділу. Також суд поділив кошти отримані ОСОБА_1 від фонду гарантування вкладів, вважаючи, що ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя.
Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що кошти, що були витрачені в період шлюбу та кошти, що були зараховані та витрачені ОСОБА_2 після припинення шлюбних стосунків не є спільною власністю подружжя, а тому не підлягають розподілу. А також, що в матеріалах справи наявні докази, що ОСОБА_2 не має рахунків у банківських установах. Крім того, з відповіді НБУ на запит суду вбачається, що згідно з Актами "Про приймання - передавання документів на архівне зберігання до НБУ" від 06.05.2019 р. № 1 та від 11.05.2019 р. № 2 прийнято документи тимчасового зберігання ПАТ "Банк Форум" за 2009 - 2019 роки. Документи тимчасового зберігання ПАТ "Банк Форум" до 2014 року включно були вилучені та знищені в установленому порядку відповідно до актів "Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду ліквідованого ПАТ "Банк Форум", в зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. В описах архівних справ ПАТ "Банк Форум" за 2015 - 2016 роки справи щодо відкриття рахунків ОСОБА_2 не значаться та на архівне зберігання до НБУ ліквідатором ПАТ "Банк Форум" не передавалися. А тому, суд прийшов до висновку про  те, що позивач за зустрічним позовом не надав належних та допустимих доказів щодо знаходження на рахунках відповідача ОСОБА_2 грошових коштів, які є спільним сумісним майном подружжя, і позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені в статті 57 СК України, в пунктах 1-3 частини першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Встановлено, що 23 листопада 2001 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис № 2433. (а.с. 19 т.1)
Сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 7 та 8 т.1)
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 88 т.1)
За час перебування у шлюбі сторонами набуто у власність ряд рухомого та нерухомого майна, а також грошові кошти.
04 червня 2015 року між сторонами укладений договір про поділ спільного сумісного майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіною О.С., за яким було поділене спільно нажите рухоме та нерухоме майно. (а.с. 20 т.1)
Постановою Апеляційного суду м Києва від 03 квітня 2018 року, залишеною без змін Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання недійсним договору про поділ спільного сумісного майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. (а.с. 236 т.2)
До початку розгляду справи в суді в порядку забезпечення доказів судом було витребувано з АТ "Дельта Банк" інформацію про наявність коштів на рахунках, відкритих на ім`я відповідача.
Згідно наданої банком інформації (а.с. 139 т. 1) станом на 01.01.2015 р. залишки на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , складали:
- депозитний рахунок НОМЕР_9 - 230 250,00 дол. США,
- депозитний рахунок НОМЕР_10 - 1 500 000,00 грн.,
- депозитний рахунок НОМЕР_11 - 957 972,61 грн.,
- депозитний рахунок НОМЕР_12 - 290,02 грн.,
- депозитний рахунок НОМЕР_13 - 58,98 дол. США.
Після фактичного припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_2 ОСОБА_1 отримав спільні грошові кошти подружжя, а саме 12.01.2015 р. 230 250 дол. США були перераховані з депозитного рахунку на його особистий поточний рахунок                                    № НОМЕР_2 . (а.с. 140 а.с. 118 т. 1)
Після отримання вказаної грошової суми на свій особистий рахунок відповідач розпорядився вказаними коштами. Зокрема 13.01.2015 р. відповідач розмістив спільні кошти на депозитний рахунок за угодою № 00009009970602 від 13.01.2015 р.. 27.01.2015 р. ОСОБА_1 було повернуті 230 940 дол. США по закінченню депозитного договору № 00009009970602 від 13.01.2015 р. та виплачені відсотки у розмірі 371,27 доларів США. 27.01.2015 р. відповідач перерахував спільні 231 312 дол. США на депозитний рахунок за депозитною угодою 20000010028189 від 27.01.2015 р., а 10.02.2015 р. 231 312 дол. США були повернуті останньому у зв`язку з закінченням депозитного договору № 20000010028189 від 27.01.2015 р. та виплачені відсотки в розмірі 371,86 дол. США.
Починаючи з 19.02.2015 р. ОСОБА_1 переказував грошові кошти зі свого поточного рахунку на інші депозитні рахунки, відкриті в даному банку. Загалом з 19.02.2015 р. по 25.02.2015 р. на різні депозитні рахунки ОСОБА_1 переказав 229 000 доларів США.
Згідно банківської виписки по особовим рахункам (а.с. 142 т.1) з депозитного рахунку № НОМЕР_11 на поточний рахунок № НОМЕР_1 13.09.2016 р. банк перерахував на користь ОСОБА_1 957 972,61 грн. спільних коштів. 14 січня 2015 року з депозитного рахунку № НОМЕР_10 на поточний рахунок № НОМЕР_1 було списано 1 500 000 грн..
Тобто, станом на 14.01.2015 р. відповідач отримав грошові кошти в загальному розмірі 2 457 972,61 грн..
14.01.2015 р. грошові кошти в розмірі 2 400 000 грн. були розміщені ОСОБА_1 на депозитний рахунок за депозитним договором № 00000009982246 від 14.01.2015 р. (а.с. 114 зв. т. 1)
28.01.2015 р. 2 400 000 грн. були повернуті по закінченню депозитного договору № 00000009982246 від 14.01.2015 р. (а.с. 114 зв. т.1)
Починаючи з 19.02.2015 р. ОСОБА_1 з поточного рахунку № НОМЕР_1 переказував грошові кошти на інші депозитні рахунки, відкриті в даному банку. З 19.02.2015 р. по 23.02.2015 р. на різні депозитні рахунки було переказано 2 200 000 грн. на підставі 11 депозитних угод, відкритих на інші фізичні особи. (а.с. 115 т.1)
Згідно реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за виплатами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 138) становить 185 865,60 грн..
08.02.2016 р. представник відповідача у справі подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копію заяви про виплату переказу від 03.11.2015 р., яка підтверджує отримання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 185 865,60 грн..
Суд першої інстанції вважав, що зазначена сума (185865,60 грн.) є спільним майном подружжя та підлягає стягненню з відповідача. З такими висновками суду суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки позивач не заявляв позовні вимоги про визнання цих коштів спільним майном подружжя та його поділу, отже суд першої інстанції безпідставно розглянув вимоги, які позивачем не заявлялись. Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості направляти справу на новий судовий розгляд, у зв`язку з чим вважає за необхідним в цій частині рішення суду підлягає скасуванню та відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення відповідача на користь позивача 50% грошових коштів, отриманих відповідачем від ФГВФО, в сумі 92 932,80 грн. (185 865,60 грн./50%).
Згідно відповіді, наданої АТ "Дельта Банк", (а.с. 113 т.1) у відповідача ОСОБА_1 також відкрито поточні та карткові рахунки, на яких станом на 01 січня 2015 року знаходяться грошові кошти у наступних розмірах:
- поточний рахунок № НОМЕР_1 залишок 170 008 грн.,
- поточний рахунок № НОМЕР_2 залишок 316,01 дол. США,
- картковий рахунок № НОМЕР_3 залишок 1 791,68 доларів США,
- картковий рахунок № НОМЕР_4 залишок 26 741,94 грн.,
- картковий рахунок № НОМЕР_5 залишок 18,99 грн..
Судом встановлено, що з початку січня 2015 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини.
Встановлено, що у відповідача ОСОБА_1 станом на 01 січня 2015 року у АТ "Дельта Банк" були відкриті рахунки, на яких знаходяться грошові кошти, що,  є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач має право на 50% спільних коштів, які знаходяться на депозитних рахунках відповідача, що складає:
115 154,49 доларів США (230 250 доларів США + 58,98 доларів США)/ 50%) та 
1 229 131,31 грн. (1 500 000,00 грн. + 957 972,61 грн. + 290,02 грн.)/50%. 
Також позивач має право на 50% грошових коштів з поточних та карткових рахунків відповідача в сумі, що складає 98 384,46 грн. (196 768,93 грн./50%) та 
1 053,84 дол. США (2 107,69 дол. США / 50%).
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення вище зазначених сум з відповідача, оскільки вони є спільним майном подружжя. Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, суд першої інстанції об`єднавши у резолютивній частині в одну суму (1 420 48,57грн.) кошти, які підлягають поділу (1 229 131,31 грн. (1 500 000,00 грн. + 957 972,61 грн. + 290,02 грн.)/50%);              98 384,46 грн. (196 768,93 грн./50%) та 92 932,80 грн. (185 865,60 грн./50%) прийшов до хибного висновку про стягнення з відповідача отриманих ним від ФГВФО суми                    92 932,80 грн., при цьому допустивши арифметичну помилку.
Суд апеляційної інстанції вважає, що в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 50% спільних коштів, які знаходяться на депозитних рахунках відповідача, що складає 1 229 131,31 грн. (1 500 000,00 грн. + 957 972,61 грн. + 290,02 грн.)/50% та 50% грошових коштів з поточних та карткових рахунків відповідача в сумі, що складає 98 384,46 грн. (196 768,93 грн./50%).
Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 , апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету, або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.
Норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена в постановах ВС від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 5.04.2018 у справі №404/1515/16-ц., від 27.02.2019 року у справі №755/4757/16-ц.
Відповідно до 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а тому майно, яке не перебуває у власності подружжя не може бути об`єктом права спільної сумісної власності та не підлягає поділу.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи  спори між  подружжям  про  майно, необхідно встановлювати  обсяг  спільно  нажитого  майна, наявного  на  час припинення спільного ведення господарства,  з`ясовувати джерело  і час його  придбання.  Спільною  сумісною  власністю подружжя,  що підлягає поділу (статті 60,  69 СК ( 2947-14),  ч.  3 ст. 368 ЦК) (435-15  ),  відповідно  до  частин 2,  3 ст.  325 ЦК можуть бути будь-які види майна,  за винятком тих,  які згідно із  законом  не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того,  на ім`я кого з  подружжя вони  були  придбані  чи  внесені грошовими  коштами,  якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя,  зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби;  грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному,  дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної  сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його  цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту наявності у володінні ОСОБА_2 спільних грошових коштів, які підлягають поділу на момент припинення спільного ведення господарства. 
  Доводи апеляційної скарги щодо отримання грошових коштів ОСОБА_1 від Фонду гарантування вкладів Дельта Банк у сумі 185865,60 грн. заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, щосудом першої інстанції також не взято до уваги та не надано оцінку випискам з рахунку, що належить ОСОБА_2 , наданих на вимогу суду Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» листом від 10.05.2016 року, надану ПАТ «Державний Ощадний банк України» від 13.05.2016 року на запит суду щодо рахунків, а також виписки по рахунках. Також від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до матеріалів даної справи надані докази - перелік відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_2 і виписки, які підтверджують, що на поточних та депозитних рахунках ОСОБА_2 обліковувалися кошти на загальну суму: 529 097,68 гривень та 51 452,36 доларів США, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки зазначені кошти обліковувались на час перебування в шлюбі та в подальшому були витрачені під час шлюбу.
Доводи апеляційної скарги про те, щов період спільного проживання подружжя однією сім`єю ОСОБА_2 своєму чоловіку ОСОБА_1 не повідомляла, що вона мала в АТ «Райффайзен Банк Аваль» вищевказані грошові кошти в такому обсязі, з цих підстав, під час поділу майна подружжя заощадження на вищезгадані суми не були предметом поділу. Вважає, що всі ці кошти приховувались від ОСОБА_1 , і дане твердження підтверджується інформацією, наданою ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про те, що у ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. був відсутній дохід. Докази були надані у справі №752/1983/16-ц на виконання вимог ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 22.03.2016 р., суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки на рахунках значаться нулі на час розірвання шлюбу та припинення ведення спільного господарства.
Доводи апеляційної скарги про те, щов період спільного проживання, ОСОБА_2 в основному не працювала, отже, дохід сім`ї складався з доходу, який отримувався виключно ОСОБА_1 , в цей час, кошти, які як вже з`ясовано мала ОСОБА_2 на власних депозитних рахунках, вона в інтересах сім`ї не витрачала, вказане підтверджується виписками, наданими ПАТ «ПриватБанк» та ПАТ «Державний ощадний банк України» про рух грошових коштів, які свідчать, що власник рахунків - ОСОБА_2 в основному знімала кошти готівкою і, ймовірно, їх заощаджувала. Тому, що всі витрати сім`ї були оплачені за рахунок коштів, які заробляв ОСОБА_1 .. Крім того, зазначає, що виписками, які містяться у справі підтверджено, що всі ці грошові збереження були накопичені в період шлюбу з ОСОБА_1 , який був зареєстрований 23.11.2011 р. та припинений 28.01.2016 р. за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/10398/15-ц, а тому ці кошти є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу між подружжям в рівних частинах, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки не надано доказів щодо наявності у ОСОБА_2 готівкових коштів та не заявлено з цього приводу позовних вимог, а на рахунках значаться нулі на час розірвання шлюбу та припинення ведення спільного господарства.
Доводи апеляційної скарги про те, щосудом першої інстанції не надано оцінки та не враховано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом повідомляв про існування спільних коштів подружжя, що обліковувались на рахунках у банку ПАТ «Банк Форум» на ім`я ОСОБА_2 у 2010 році. При цьому, до матеріалів справи надано належним чином завірену копію (оригінал було надано для огляду судом) Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №29718293 від 20.12.2010, відповідно до якого видно, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Форум» укладено Кредитний договір №01/09/00-КЬМV від 16.01.2009 року. Відповідно до даного Витягу ОСОБА_2 є боржником, а ПАТ «Банк Форум» є обтяжувачем, на підставі договору застави №145 від 22.11.2010 року, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки суду не надано доказів щодо наявності цих коштів на час розірвання шлюбу у подружжя.
Доводи апеляційної скарги про те, щосудом не надано оцінку та не враховано також укладений договір поруки з АТ «Дельта Банк», за яким зобов`язувались виконати боргові зобов`язання ТОВ «Вітера Україна» (співвласники якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) перед кредитором АТ «Дельта Банк», оскільки ТОВ «Вітера Україна» було надано кредит. В забезпечення виконання зобов`язань боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виступили поручителями перед кредитором та передали банку право безумовного списання грошових коштів з депозитних рахунків ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Вітера Україна». В подальшому ТОВ «Вітра Україна» не виконало свої боргові зобов`язання і кошти були списані з депозитного рахунку ОСОБА_1 кредитором АТ «Дельта Банк», суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ОСОБА_1 набув права регресної вимоги до ТОВ «Вітера Україна» щодо списаних коштів, як поручитель.
Доводи апеляційної скарги про те, щоподружжя має боргові зобов`язання у сумі 500000,00 доларів США, що були позичені у ОСОБА_3 для придбання квартири по АДРЕСА_1 , яку отримала ОСОБА_2 при поділі майна, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки  питання розподілу нерухомого майна сторони вирішили в добровільному порядку шляхом розподілу мана за договором у нотаріуса.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право ОСОБА_2 було порушено ОСОБА_1 ..
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право ОСОБА_1 не було порушено ОСОБА_2 ..
Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав керуватись положеннями ст. 60 СК України.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарг частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи в частині 50% спільних коштів, які знаходяться на депозитних рахунках відповідача, 50% грошових коштів з поточних та карткових рахунків та 50% грошових коштів, отриманих відповідачем від ФГВФО, що складає загальну суму 1420448,57 грн., рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50% спільних коштів, які знаходяться на депозитних рахунках відповідача у розмірі 1229131,31 грн., 50% грошових коштів з поточних та карткових рахунків відповідача у розмірі  98 384,46 грн. та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 50% грошових коштів, отриманих відповідачем від ФГВФО у розмірі 92932,80 грн.у відповідності до  ст. 376 ЦПК України.  
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
                                                          ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50% спільних коштів, які знаходяться на депозитних рахунках відповідача, 50% грошових коштів з поточних та карткових рахунків та 50% грошових коштів, отриманих відповідачем від ФГВФО, що складає загальну суму 1420448,57 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_14 ; місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) 50% спільних коштів, які знаходяться на депозитних рахунках відповідача у розмірі 1229131,31 грн. та 50% грошових коштів з поточних та карткових рахунків відповідача у розмірі  98 384,46 грн..
Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 50% грошових коштів, отриманих відповідачем від ФГВФО у розмірі 92932,80 грн..
В іншій частині судове рішення залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови буде складено «11» серпня 2021 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	Д.Р. Гаращенко      	
 	Є.М. Суханова