У х в а л а  
 
05 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 189/1518/17
провадження № 61-10604 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання неправомірними рішення комісії Павлоградського відділення публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» щодо розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільчих систем та скасування рішення комісії, визнання неправомірними дій Павлоградського відділення публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» з відключення від газопостачання домоволодіння та зобов`язання підключити домоволодіння до постачання газу за кошти публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз»,
 
В с т а н о в и в:
У  жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікаціїї «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз»), в якому, уточнивши позовні вимоги, просив: 
- визнати неправомірними рішення комісії Павлоградського відділення                    ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем від 27 вересня 2017 року, зафіксоване в протоколі                  № 255а про проведення перерахунку з донарахуванням об`ємів природного газу на суму 117 530,05 грн та скасувати його;
- визнати неправомірними дії Павлоградського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» з відключення від газопостачання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати ПАТ «Дніпропетровськгаз» підключити домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 до постачання газу за власні кошти та допустити негайне виконання рішення в частині підключення домоволодіння.
Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від                    02 червня 2020 року замінено неналежного відповідача - ПАТ «Дніпропетровськгаз» на належного - акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»).
Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від                   04 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано рішення комісії Павлоградського відділення                                            ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільчих систем від 27 вересня 2017 року, оформлене протоколом № 255а, яким ОСОБА_1 нараховані об`єми природного газу згідно акту про порушення № 255а від 21 вересня 2017 року за наявність несанкціонованого газопроводу та донараховано за об`єми природного газу, сума якого складає 117 530,05 грн.
Визнано неправомірними дії Павлоградського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо відключення від газопостачання домоволодіння ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» підключити домоволодіння ОСОБА_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 до постачання газу за кошти АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз»;                     в іншій частині позову відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» залишено без задоволення, а рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня                2020 року - без змін.
25 червня 2021 року представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» - Юдіна Ю. С. надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від                    04 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від                21 квітня 2021 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
 
Дослідивши касаційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:                       а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу;  справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Верховний Суд урахував предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільствата дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.
 
Доводи касаційної скарги про те, що висновки судів в оскаржуваних судових рішеннях суперечать практиці Верховного Суду, яка викладена в постановах від 26 лютого 2020 року в справі № 189/1518/17, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, є необґрунтованими, оскільки у наведених заявником рішеннях суду касаційної інстанції та оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій встановлено різні фактичні обставини у справах. 
 
Наведені заявником у касаційній скарзі інші аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно його суб`єктивними судженнями та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій та які не впливають на законність оскаржуваних судових рішень. 
 
Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в даній справі, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною                 скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання неправомірними рішення комісії Павлоградського відділення публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» щодо розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільчих систем та скасування рішення комісії, визнання неправомірними дій Павлоградського відділення публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» з відключення від газопостачання домоволодіння та зобов`язання підключити домоволодіння до постачання газу за кошти публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко  

В. А. Стрільчук