ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4781/21 Справа № 201/1046/21 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Демченко Е.Л., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря – Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ДТЕК «Дніпровські електромережі» про відшкодування завданої немайнової шкоди 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2021 року, - 

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позвом до ДТЕК «Дніпровські електромережі» про відшкодування завданої немайнової шкоди (а.с.1-2).

В підготовчому судовому засіданні позивач клопотав про витребування з Дніпровського апеляційного суду, як доказів, матеріалів цивільної справи № 201/7450/14. Клопотання обґрунтував тим, що на цей час у провадженні Дніпровського апеляційного суду знаходиться цивільна справа № 201/7450/14, яка містить докази заподіяння йому шкоди відповідачем. З метою дослідження цих доказів, виникла потреба у витребуванні вказаної справи. Самостійно надати докази можливості не має, оскільки коли ознайомлювався зі справою, її фотокопії не робив.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2021 року в задоволені клопотання позивача про витребування доказів у справі - відмовлено (а.с.32).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на те, що ухвала суду постановлена з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення положень процесуального права, у зв`язку з чим просить ухвалу суду скасувати (а.с.39).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи у задоволені клопотання про витребування доказів, суд 1 інстанції виходив із того, що позивачем не доведено існування відповідних труднощів в отриманні доказів ні наданими усними поясненнями, ні належними та допустимими доказами, а також тому, що як зазначив позивач, розгляд справи в Дніпровському апеляційному суді ще триває, що унеможливлює витребування від суду матеріалів справи, оскільки така дія становитиме втручання у відправлення правосуддя іншим складом суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Згідно із вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач раніше ознайомлювався з матеріалами цивільної справи № 201/7450/14, отже мав можливість ознайомитись з матеріалами вказаної справи повторно та виготовити фотокопії тих документів, які мають доказове значення у цьому спорі. Крім цього, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з заявою про надання йому копій документів, що містяться у матеріалах справи з тим, щоб долучити їх у подальшому як письмові докази до цієї справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції 16 червня 2021 року в даній справі витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська належним чином засвідчені копії матеріалів цивільної справи № 201/7450/14-ц. 
Отже, заявляючи в суді 1 інстанції клопотання про витребування доказів, 15 березня 2021 року та подаючи апеляційну скаргу, заявником не наводилися жодні докази неможливості ознайомитись з матеріалами вказаної справи повторно та виготовити фотокопії тих документів, які мають доказове значення у цьому спорі, а тому приймаючи ухвалу 15 березня 2021 року суд першої інстанції обґрунтовано виходив із безпідставності заявленого клопотання.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, є такими, що трактуються апелянтом на власний розсуд.
Таким чином, порушень норм процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Інші приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2021 року -  залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: